Справа № 826/10282/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2019 року № 826/10282/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С. при секретарі судового засідання Кравченко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄНЕРЖІ"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
про визнання протиправною та скасування постанови №1513 від 28.12.2017

за участі представників сторін:

від позивача - Гришко С.Ю.

від відповідача - Усачова А.І.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЄНЕРЖІ" із позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1513 від 28.12.2017 "Про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем був порушений порядок прийняття постанови, зокрема, на офіційному веб-сайті НКРЕКП не було оприлюднено проект оскаржуваної постанови, а також пропозиції та зауваження до неї, що фактично позбавило зацікавлених осіб можливості ознайомитися із розміром оптово-риночної ціни на електричну енергію на 2018 рік, що, на думку позивача, є прямим порушенням вимог Закону України «Про електроенергетику». До того ж оскаржувана постанова суперечить Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 03.03.2016 № 289 в частині порушення строку затвердження та оприлюднення оскаржуваної постанови. Також на думку позивача, відповідачем порушено процедуру отримання інформації про індекс АР12 для ціни на вугілля, оскільки така ціна має братися безпосередньо із першоджерел, а не із даних опублікованих українським підприємством ДП «Держвуглепостач».

Відповідач проти задоволення позову заперечив з огляду на те, що оскаржувана постанова не застосовується до позивача, оскільки остання за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, яка поширюється на ліцензіатів, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії. Крім того, оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень на підставі Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та із дотриманням процедури, визначеної Порядком формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 03.03.2016 № 289, зокрема 17.11.2017 на офіційному веб-сайті НКРЕКП було оприлюднено порядок денний засідання НРПЕКП до якого було включено питання щодо затвердженої прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік, також відповідачем здійснювалося інформування споживачів, що, в свою чергу, спростовує твердження позивача про приховування змісту постанови. Враховуючи те, що оскаржувана постанова не є регуляторним актом, вона не потребує процедури щодо отримання пропозицій та зауважень щодо її змісту. Також відповідач зазначив, що ним не було порушено строку на прийняття постанови, оскільки НКРЕКП є колегіальним органом і станом на 23.11.2017 засідання Комісії рішення про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік не відбулося у зв'язку із відсутністю кворуму для прийняття такого рішення, правомочність Комісії відновилася тільки з 21.12.2017, після чого на офіційному веб-сайті НКРЕКП у строк, встановлений ст. 14 Законом №1540-VIII було одразу оприлюднено порядок денний засідання НКРЕКП, призначеного на 28.12.2017 до якого й було включене питання про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018. Окрім того, відповідач зазначив, що ним не було порушено процедуру отримання інформації про індекс АР12, оскільки ДП «Держвуглепостач» напряму володіє інформацією щодо динаміки ринку енергетичного вугілля.

У відповіді на відзив позивач спростував заперечення відповідача та зазначив, що він є суб'єктом до якого застосовується оскаржувана постанова, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЄНЕРЖІ" є промисловим споживачем електроенергії.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують застосування щодо нього оскаржуваної постанови, оскільки позивач не суб'єктом господарювання, який має ліцензію на постачання електричної енергії.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

28.12.2017 на засіданні НКРЕКП прийнято оскаржувану постанову «Про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік» №1513, якою затверджено на 2018 рік: прогнозовану оптову ринкову ціну електричної енергії на рівні 1 561,99 грн за 1 МВтЧгод (без ПДВ) з розбивкою на квартали: І квартал - 1 495,46 грн за 1 МВтЧгод (без ПДВ); II квартал - 1 586,69 грн за 1 МВтЧгод (без ПДВ); ІІІ квартал - 1 586,69 грн за 1 МВтЧгод (без ПДВ); IV квартал - 1 586,69 грн за 1 МВтЧгод (без ПДВ). Ліцензіатам, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, застосовувати цю прогнозовану оптову ринкову ціну при розрахунку роздрібних цін на електричну енергію згідно з Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 13 квітня 2017 року №504. Пунктом 3 Постанови визначено, що ця постанова набирає чинності з 01 січня 2018 року.

Позивач вважаючи, що дана постанова є протиправною, звернувся із даним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначені Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 року №1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 3 Закону №1540-VIII передбачено, що регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом. Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов'язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України, крім електричної енергії, що купується (продається) відповідно до розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 8 статті 15 цього Закону встановлено, що оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.

Згідно ч.ч. 10, 11 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін. Цей договір погоджується з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольним комітетом України.

Правила оптового ринку електричної енергії України є невід'ємною частиною договору і визначають механізм функціонування оптового ринку електричної енергії України, порядок розподілу навантажень між генеруючими джерелами, правила формування ринкової ціни на електричну енергію.

Такі Правила оптового ринку електричної енергії України затверджені Протоколом Ради Оптового ринку електричної енергії України від 28.05.2012 №8, погоджені постановою НКРЕКП від 09.08.2012 №1028 та надають НКРЕКП повноваження затверджувати прогнозовану оптову ринкову ціну електричної енергії.

Таким чином, затвердження прогнозованих оптових ринкових цін електричної енергії відноситься до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Щодо порушень відповідачем порядку прийняття постанови №1513, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону №1540-VIII засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті.

Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.

У разі розгляду Регулятором питання, що містить таємну інформацію, порядок доступу до якої регулюється законом, Регулятор приймає рішення про розгляд такого питання в режимі закритого слухання.

Засідання Регулятора є правомочними у разі присутності на ньому більшості із загального складу Регулятора. У відкритих слуханнях мають право брати участь представники суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, організацій, що представляють інтереси споживачів, громадських організацій, засобів масової інформації та інші заінтересовані особи.

У разі розгляду питання на закритих слуханнях Регулятор приймає рішення щодо доступу осіб, які можуть бути присутніми на таких слуханнях.

Регулятор на своїх засіданнях:

1) розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції;

2) розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції;

4) затверджує щорічний звіт Регулятора;

5) затверджує регламент Регулятора;

6) розглядає справи про адміністративні правопорушення;

7) розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб'єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій та суміжних ринків.

Перелік питань, що вносяться на розгляд Регулятора, оприлюднюється не пізніше як за три робочі дні до дня проведення засідання на офіційному веб-сайті Регулятора.

Разом з переліком питань, що вносяться на розгляд Регулятора, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора проекти рішень Регулятора та обґрунтування до них, одержані зауваження та пропозиції, а також вмотивована позиція Регулятора щодо одержаних зауважень.

Голосування на засіданнях Регулятора здійснюється членами Регулятора особисто та самостійно.

Рішення Регулятора вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше чотирьох членів Регулятора, присутніх на засіданні. Кожний член Регулятора має один голос. Член Регулятора, не згодний з прийнятим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку, яка додається до такого рішення.

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Результати засідання Регулятора оформлюються протоколом. Протокол засідання Регулятора оприлюднюється на його офіційному веб-сайті не пізніше п'яти робочих днів з дня його проведення. Якщо до рішення Регулятора була подана окрема думка члена Регулятора, вона розміщується у публічному доступі як невід'ємна частина протоколу.

Регулятор забезпечує онлайн-трансляцію засідань, що проводяться у формі відкритих слухань, на своєму офіційному веб-сайті. Зберігання записів таких трансляцій та вільний доступ до них на офіційному веб-сайті забезпечується Регулятором протягом не менше одного року з дня проведення засідання.

Рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку.

Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, а також рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб'єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур'єр", якщо більш пізній строк набрання ними чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня офіційного опублікування рішення. Рішення підлягає опублікуванню у 15-денний строк з дня його прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.

Рішення Регулятора, крім тих частин рішень, що містять таємну інформацію, підлягають оприлюдненню протягом п'яти робочих днів з дня їх прийняття на офіційному веб-сайті Регулятора. Обсяг конфіденційної інформації, що не підлягає розкриттю, визначається Регулятором на підставі клопотання заінтересованих осіб з урахуванням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Рішення Регулятора є обов'язковими до виконання суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач у своїх поясненнях стверджує, що відповідачем порушено строк оприлюднення постанови, що визначений ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та п. 5.1 Порядку № 289, що виявилося у тому, що проект постанови був опублікований на офіційному веб-сайті відповідача лише 28.12.2017, тобто в день прийняття постанови .

Відповідач у свою чергу зазначив, що питання щодо затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни не могло бути розглянуто до відновлення правомочності Комісії, крім того зазначив, що проект постанови дійсно був опублікований на сайті 28.12.2017 у зв'язку з тим, що листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №01/32-11803 від 27.12.2017 надано відповідачу уточнений прогнозований баланс електроенергії об'єднаної електроенергетичної системи України на 2018 рік, у зв'язку з чим, проект постанови було доопрацьовано з урахуванням наданих відомостей.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік було винесено на розгляд засідання НКРЕКП на 23.11.2017. Порядок денний засідання призначеного на 23.11.2017 був оприлюднений на офіційному веб-сайті НКРЕКП 17.11.2017 разом з обґрунтуванням до рішення НКРЕКП "Про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік".

Однак, 23.11.2017 винесене на розгляд засідання Комісії рішення про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік не розглядалось, у зв'язку з відсутністю кворуму для прийняття рішень з підстав, що не залежали від НКРЕКП, викликаних, зокрема, поступовою ротацією членів НКРЕКП.

Указами Президента України від 26.05.2017 №№ 144/2017 та 145/2017 звільнено членів Комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_6; Указом Президента України від 27.11.2017 року №390/2017 звільнено члена Комісії ОСОБА_7; Указом Президента України від 13.12.2017 р. № 414/2017 звільнено члена НКРЕКП ОСОБА_8

При цьому, з 13.11.2017 по 30.11.2017 Член НКРЕКП ОСОБА_7 перебував на лікарняному.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" засідання Регулятора є правомочними у разі присутності на ньому більшості із загального складу Регулятора.

Отже, станом на 23.11.2017 року (запланована дата засідання НКРЕКП) з встановленого кількісного складу членів НКРЕКП у сім чоловік, повноваження могли виконувати лише троє, що складало меншість від загального складу Регулятора: Голова Комісії ОСОБА_9 і члени Комісії ОСОБА_8 та ОСОБА_10. (членів Комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було звільнено; член Комісії ОСОБА_7 перебував на лікарняному; одна посада члена НКРЕКП станом на дату набрання чинності Законом України від 22.09.2016 року №1540-VIII залишалась вакантною, що підтверджується Указом Президента України від 23.03.2017 № 78/2017 року).

У відповідності до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1540-VIII та п. 2 Указу Президента України від 23.03.2017 №78/2017 р., з 26.11.2017, тобто через 12 місяців з дня набрання Законом чинності, закінчились повноваження у ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Відповідно до Указів Президента України від 23.12.2017 року №№ 428/2017 та 429/2017 ОСОБА_8 та ОСОБА_11 було призначено членами НКРЕКП до дня призначення членів НКРЕКП, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

Таким чином, у зв'язку з неправомочністю Регулятора, яку було відновлено лише 23.12.2017, питання про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 не могло бути розглянуто раніше з підстав, що не залежали від волі відповідача.

21.12.2017 на офіційному веб-сайті НКРЕКП у строк, встановлений ст. 14 Закону України №1540-VIII оприлюднено порядок денний засідання НКРЕКП, призначеного на 28.12.2017, до якого включене питання про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік, а також оприлюднено обґрунтування до проекту рішення НКРЕКП про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік.

В опублікованому обґрунтуванні до проекту рішення вказується, що відповідно до Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 03.03.2016 року №289, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.03.2016 №428/28558, НКРЕКП не пізніше ніж за 10 днів до початку планового періоду затверджує прогнозовану оптову ринкову ціну на розрахунковий рік (поквартально) та не пізніше ніж за 10 днів до початку планового періоду доводить її до відома енергопостачальників та оптового постачальника електричної енергії.

На виконання положень Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, НКРЕКП включила до порядку денного засідання НКРЕКП у формі відкритого слухання на 23.11.2017 питання щодо затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік. Разом з тим, у зв'язку з відсутністю кворуму для прийняття рішень, НКРЕКП не мала можливості 23.11.2017 розглянути питання щодо затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018.

У той же час, враховуючи звернення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Ради Оптового ринку електричної енергії України та Державного підприємства "Енергоринок" щодо надзвичайної важливості затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік до 01.01.2018, оскільки відсутність затвердженої прогнозованої оптової ринкової ціни може призвести до неможливості виконання Державним підприємством "Енергоринок" функцій Розпорядника системи розрахунків та Розпорядника коштів ОРЕ, у тому числі розраховуватися з виробниками електричної енергії, що в свою чергу може призвести до неможливості розрахунків останніх за паливо, проведення ремонтних робіт, здійснення виплат заробітної плати працівникам підприємств, виконання держаними компаніями своїх зобов'язань по міжнародним кредитам, особливо під час проходження осінньо-зимового періоду 2017-2018 років, повторно виноситься на розгляд НКРЕКП питання щодо затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік.

Також зазначається, що станом на 21.12.2017 деякі показники, на підставі яких формувалась прогнозована оптова ринкова ціна електричної енергії на 2018 рік не затверджені, НКРЕКП підготує проект рішення про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії на 2018 рік і розмістить його на офіційному веб-сайті НКРЕКП до 28.12. 2017.

Листом від 27.12.2017 №01/32-11803 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України повідомило НКРЕКП про затвердження та надало відповідачу уточнений Прогнозний баланс електроенергії об'єднаної електроенергетичної системи України на 2018 рік разом з новими прогнозними обсягами відпуску електричної енергії в ОРЕ на 2018 рік.

Відповідно до п. 2.1 Порядку формування прогнозованої ціни електричної енергії від 03.03.2016 року №289 прогнозована оптова ринкова ціна формується НКРЕКП на основі прогнозного балансу електричної енергії ОЕС України, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, прогнозних обсягів відпуску електричної енергії в ОРЕ та прогнозної структури палива теплових електростанцій на відповідний період, розрахованих центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, відповідно до прогнозного балансу електричної енергії ОЕС України.

Таким чином, за відсутності прогнозного балансу електричної енергії прогнозована ціна електричної енергії не може бути сформована, а отже не може бути розроблений і відповідний проект рішення. Таким чином, затвердження оптової ринкової ціни на підставі механізму, передбаченого постановою НКРЕКП № 289, за 10 днів було б неможливим та, у випадку його застосування Комісією у той період, свідчило б про незаконність дій НКРЕКП та вихід за межі владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пропуск відповідачем строку оприлюднення проекту оскаржуваної постанови мав місце з поважних причин, а тому дана обставина не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного акту.

Відносно твердження позивача про порушенням відповідачем процедури отримання інформації про індекс АР12 для ціни на вугілля, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 3.1. Порядку формування ОРЦ, при розрахунку оптової ринкової ціни враховуються, зокрема індикативна ціна вугілля, яка визначається на підставі середньої ринкової ціни на європейському ринку (на основі середніх індексів АРІ2 на умовах CIF в основних портах Західної Європи Амстердам - Роттердам - Антверпен) за 12 місяців, що передують місяцю встановлення прогнозованої оптової ринкової ціни, яка розраховується з урахуванням середньозваженого курсу на міжбанківському ринку (на час встановлення офіційного курсу гривні), оприлюдненого на офіційному веб-сайті Національного банку України на дату проведення розрахунку, та приводиться у відповідність до визначеної в прогнозній структурі палива теплових електростанцій на відповідний період, розрахованої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, відповідно до прогнозного балансу електричної енергії ОЕС України, калорійності вітчизняного вугілля; середня вартість доставки вугілля з портів Амстердам - Роттердам - Антверпен до українського порту за 12 місяців, що передують місяцю встановлення прогнозованої оптової ринкової ціни, що формується на підставі даних, зібраних від державних органів виконавчої влади, відповідальних за моніторинг цін, або на підставі даних, що публікуються у відповідних друкованих виданнях.

Порушення Порядку формування ОРЦ, на думку позивача, полягає в тому, що при визначенні середньої вартості доставки вугілля, відповідач повинен користуватися даними міжнародних агенцій Argus cif Ara та ІHS McCloskey NW Europe Steam Coal на умовах C&F ARA (гавані Амстердама, Роттердама та Антверпена), а не показниками індексу АР12, взятими із сайту ДП «Держвуглепостач».

Відповідач у свою чергу зазначив, що відповідно до положень Статуту ДП «Держвуглепостач», затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.09.2017 №617, підприємство належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, до предмету діяльності якого належить участь у формуванні паливного балансу держави, що свідчить про те, що ДП «Держвуглепостач» напряму володіє інформацією щодо динаміки ринку енергетичного вугілля. Крім того, відповідач зазначив, що у НКРЕКП не має обов'язку використовувати інформацію міжнародних агенцій Argus cif Ara та ІHS McCloskey NW Europe Steam Coal.

Заслухавши вказані пояснення та розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що Порядок від 03.03.2016 № 289 не обмежує Регулятора в джерелах з яких можуть бути отримані дані, необхідні для розрахунку ОРЦ, виключно міжнародними агенціями. До того ж як вбачається із статутної діяльності ДП «Держвуглепостач», останнє уповноважено на збір та обробку інформації по основних показниках роботи вугільної галузі та моніторинг цін, володіє достовірною інформацією щодо динаміки ринку енергетичного вугілля (у тому числі індекси АРІ2 отримання інформації про індекси АР12 на умовах CIF в основних портах Західної Європи Амтердам-Ротердам-Анверпен) і є належним джерелом такої інформації.

До того ж, позивачем не було надано доказів, що інформація ДП «Держвуглепостач» про динаміку ринку енергетичного вугілля є недостовірною та суперечить даним інформації міжнародних агенцій Argus cif Ara та ІHS McCloskey NW Europe Steam Coal.

Щодо належності оспорюваного рішення до категорії регуляторних актів, суд зазначає слідуюче.

Статтею 15 Закону №1540-VIII врегульований порядок підготовки рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, а саме: підготовка проектів рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.

Кожен проект рішення Регулятора, що має ознаки регуляторного акта, разом з матеріалами, що обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій від інших органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань та інших заінтересованих осіб.

Проект рішення Регулятора разом з матеріалами, що обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються Регулятором не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту рішення.

Повідомлення про оприлюднення проекту рішення повинно містити:

1) стислий виклад змісту проекту рішення;

2) поштову та електронну адресу, на які можуть надсилатися зауваження та пропозиції;

3) інформацію про спосіб оприлюднення проекту рішення та відповідного аналізу впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект рішення та аналіз його впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений Регулятором);

4) інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань та інших заінтересованих осіб;

5) інформацію про спосіб надання органами державної влади, фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями та іншими заінтересованими особами зауважень та пропозицій.

Оприлюднення проекту рішення Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту.

Строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції до проектів рішень, встановлюється Регулятором і не може становити менше одного місяця та більше трьох місяців з дня оприлюднення відповідних проектів рішень.

Зауваження і пропозиції до проектів рішень, одержані протягом встановленого строку, оприлюднюються шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Регулятора та підлягають обов'язковому розгляду Регулятором за участі фізичних, юридичних осіб, їх об'єднань, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих осіб, які надали такі зауваження та пропозиції, у порядку, затвердженому Регулятором.

У разі внесення до проекту рішення суттєвих змін Регулятор може повторно провести процедуру оприлюднення проекту рішення, збору і розгляду зауважень та пропозицій до нього.

Зауваження і пропозиції до проектів рішень Регулятора та інформація про результати їх розгляду Регулятором з обґрунтуванням прийняття або відхилення оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за п'ять робочих днів до прийняття Регулятором рішення. Зазначені матеріали повинні залишатися у публічному доступі протягом одного року з дня прийняття відповідного рішення Регулятора.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, їх об'єднання, інші заінтересовані особи мають право подавати до Регулятора пропозиції про необхідність підготовки проектів рішень Регулятора, а також про необхідність їх перегляду. Регулятор протягом 30 днів з дати отримання пропозицій повідомляє про результати їх розгляду.

Таким чином, Закон встановлює спеціальний порядок прийняття рішень регулятора, що мають ознаки регуляторних актів так і індивідуальних.

Згідно доводів позивача, то він є суб'єктом правовідносин, щодо якого застосовується оскаржувана постанова №1513 від 28.12.2017.

Проте, відповідач зазначив, що оскаржувана постанова є актом індивідуальної дії, яка поширюється виключно на ліцензіатів.

Так, статтею 1 Закону України від 11 вересня 2003 року № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 1160-IV) визначено, що регуляторний акт це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом; регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти; регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, зі змісту оскаржуваного акту вбачається, що він стосується конкретного кола суб'єктів - ліцензіатів, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території. Крім того, даний акт має визначений строк його застосування і вичерпує свою дію моментом закінченням поточного року на який він приймався.

У той же час, п. 19 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04. 2008 N 9-рп/2008 в справі N 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензіат - це суб'єкт господарювання, який має ліцензію на провадження встановленого законом виду господарської діяльності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваною постановою затверджено прогнозовану оптову ринкову ціну електричної енергії на 2018 рік, яка, відповідно до приписів п. 1.2 Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 03.03.2016 № 289, поширюється на всіх суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність із виробництва та постачання електричної енергії.

Водночас, позивачем не надано доказів того, що постанова НКРЕКП №1513 від 28.12.2017 розповсюджується на позивача, як ліцензіата та порушує його законі права, свободи та інтереси, зокрема позивачем не надано суду ліцензію з постачання електричної енергії, яка б підтвердила його статус. Відповідно, оскаржувана постанова є актом індивідуальної дії, оскільки встановлює строкові до застосування правила для визначеного кола осіб.

Враховуючи те, що дана постанова є актом індивідуальної дії, то до неї не можуть застосовуватися вимоги, як до нормативно-правового акту, зокрема в частині надання пропозицій та зауважень щодо змісту такої постанови.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 17.11.2017 на офіційному веб-сайті НКРЕКП було оприлюднено порядок денний засідання НРПЕКП до якого було включено питання щодо затвердженої прогнозованої оптової ринкової ціни на 2018 рік, а проект постанови було опубліковано 28.12.2017, що свідчить про те, що інформація про засідання не була прихована від позивача, а знаходилася у загальному доступі на офіційному веб-сайті відповідача. У свою чергу, позивачем не було надано суду жодних доказів, які б підтвердили намагання останнього прийняти участь у відкритому засіданні Комісії, призначеному на 28.12.2017 та висловити на вказаному засіданні свої зауваження та заперечення щодо оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄНЕРЖІ" задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 9, 12, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЄНЕРЖІ"» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 25.02.2019

Суддя А.С. Мазур