Справа № 560/3433/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3433/18

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

21 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ключука В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 01.08.2003 року отримувала пенсію за вислугу років, призначену згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

В подальшому, позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, зважаючи на це 04.05.2018 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення/перерахунок їй пенсії в зв'язку з переходом на інший вид пенсії.

Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України №110532 від 15.06.2018 року позивачу призначено пенсію за віком з 04.05.2018, та з 04.05.2018 їй проведено перерахунок пенсії з дорахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії.

Розмір пенсії позивачу обчислено із середньомісячного заробітку 6021,12 грн., врахованого за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.03.2018 (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку становить 1,59949.

Не погоджуючись із здійсненням відповідачем розрахунку пенсії позивача без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2017 роки, позивач звернулася до відповідача та просила обґрунтувати такі його дії.

Листом від 05.09.2018 №2050/Є-8 відповідач повідомив позивача про те, що у зв'язку з переходом з пенсії за вислугу років, призначеної вперше в 2003 році, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія обчислена їй із застосуванням середньомісячного заробітку 6021,12 грн., врахованого за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.03.2018 (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку становить 1,59949.

Зважаючи на це, підстави для застосування показника середньої заробітної плати в галузях економіки України 5377,90 грн. - відсутні.

Вважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058 (далі - Закон №1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини 2 статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Як видно з матеріалів справи, позивач з 01.08.2003 отримувала пенсію за вислугу років, призначену згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

В судовому засіданні встановлено, що позивач після призначення пенсії за вислугу років продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

В подальшому, позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, тому 04.05.2018 звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Зважаючи на це, суд вважає, що у спірних правовідносинах має місце призначення іншої пенсії, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону, у зв'язку із чим у цьому випадку положення частини 3 статті 45 Закону №1058, на яку посилається відповідач, не підлягають застосуванню.

Таким чином, оскільки позивач у 2018 році набула право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 та вперше звернулася із заявою про призначення такої пенсії, то відповідачем неправомірно відмовлено їй у призначенні такої пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2017 роки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі №К/9901/16/17, від 17 квітня 2018 року у справі №348/2271/16-а та від 13 вересня 2018 року у справі №127/16610/17.

Отже, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно відмовлено ОСОБА_2 в перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016 - 2017 роки.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо призначення пенсії ОСОБА_2 та зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.40 та п.4.4. Розділу "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки, починаючи з 04.05.2018 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 лютого 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.