Справа № 805/932/16-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2019 року

Київ

справа №805/932/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12323/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів: Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року (суддя - Крилова М.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року (головуючий суддя - Чебанов О.О., судді: Сіваченко І.В., Шишов О.О.)

у справі № 805/932/16-а

за позовом ОСОБА_3 до Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції

третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 19.10.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати дії Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції при винесенні постанови «Про повернення виконавчого документа стягувачу» від 19.10.2015 неправомірними;

- скасувати постанову постанову «Про повернення виконавчого документа стягувачу» від 19.10.2015;

- зобов'язати Приморський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції поновити дане виконавче провадження.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року, яку було залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року, в задоволені позовних вимог - відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивують свої рішення тим, що державним виконавцем були здійснені всі дії для примусового виконання виконавчого листа. Виконавчий лист від 06.05.2009 у справі № 2-а-28137/08 виконано Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя ще до відкриття виконавчого провадження 39532462 Приморським ВДВС Маріупольського МУЮ. Тому, на думку судів попередніх інстанцій, з урахуванням п. 9 ч. 1. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем правомірно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.10.2015 ВП № 39532462.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, а тому просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, скаржник вказує, що державний виконавець не здійснив всі необхідні заходи щодо розшуку майна, на яке може бути здійснене стягнення, відсутні будь-які докази про здійснення державним виконавцем всіх необхідних дій для повного та своєчасного виконання судового рішення в примусовому порядку. Також, скаржник вказує, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 27.11.2008 року містить тільки дату початку перерахунку пенсії та не містить обмежень за часом дії здійснення такого перерахунку, а тому, на думку скаржника, має здійснюватися і після 01.11.2011 року.

Відповідачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Клопотання про розгляд справи за участі скаржника не заявлено.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.09.2006.

06.05.2009 Донецький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі № 2-а-28137/08, за яким УПФУ в Приморському районі зобов'язано здійснити з 01 жовтня 2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_3 за інвалідністю відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого до осіб, які втратили працездатність.

Також, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2015 по справі № 805/3329/15-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено.

Вказане рішення вступило в законну силу.

Зазначеною постановою було встановлено, що 29.08.2013 відповідачем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 39532462 щодо виконання виконавчого листа про зобов'язання УПФУ в Приморському районі здійснити з 01.10.2008 перерахунок пенсії ОСОБА_3

Листом від 20.03.2015 № 6/81 відповідач повідомив позивача, що відповідно до листа УПФУ в Приморському районі №15945/06 від 09.09.2013 позивачу нарахована доплата за період з 01.10.2008 по 30.05.2009 в сумі 17 458,40 грн.

УПФУ в Приморському районі надало до суду копію протоколу індивідуального перерахунку від 13.05.2009, за яким позивачу за період: жовтень 2008 року - травень 2009 року додаткового нараховані 17 458,40 грн. за виплатами згідно із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, згідно довідки УПФУ в Приморському районі № 9669/03 від 28.07.2015 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії вбачається, що різниця між розміром нарахованої ОСОБА_3 пенсії та розміром фактично виплаченої пенсії складає 17 458,40 грн.

Після чого, Приморський ВДВС Маріупольського МУЮ звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою № 6/81 від 30.05.2015 про заміну способу виконання судового рішення, в якій просив замінити спосіб подальшого виконання рішення по справі № 2-а-28137/08 про зобов'язання здійснити перерахунок на стягнення з УПФУ в Приморському районі за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 17 458,40 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 2-а-28137/08 залишено без задоволення заяву Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про зміну способу порядку виконання виконавчого листа № 2-а-28137/08.

В результаті чого, 19.10.2015 заступником начальника Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 39532462.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

4. Конституція України

Частини 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5. Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV)

Статтею 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття постанови від 19 жовтня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу № 39532462 була ухвала Донецького окружного адміністративного суду № 2-а-28137/08 від 27.08.2015 про відмову у зміні порядку і способу виконання рішення.

Також, в своїй постанові державний виконавець посилається на приписи постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевого бюджетів, а саме:

- відповідно до п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключного органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань 9, залишки коштів на рахунках підприємств, установ, організацій);

- згідно з п. 24 Порядку стягувачеві на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник документи, зазначені у п.6 цього Порядку.

З огляду на викладене, відповідач, з чим погодились суди попередніх інстанцій, дійшов висновку про необхідність повернути виконавчий документ стягувачу, адже рішення в частині нарахування УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя коштів позивачу було виконано, а в частині стягнення коштів рішення має виконуватись органами Казначейства.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеним, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому листі Донецького окружного адміністративного суду № 2-а-28137/08 від 06 травня 2009 року зазначена резолютивна частина рішення суду, а саме: зобов'язано здійснити з 01 жовтня 2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_3 за інвалідністю відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого до осіб, які втратили працездатність.

З наведеного вбачається, що даний виконавчий лист має лише зобов'язальний характер і не містить жодних посилань про стягнення або виплату перерахованої на користь ОСОБА_3 коштів.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, Листом від 20.03.2015 № 6/81 відповідач повідомив позивача, що відповідно до листа УПФУ в Приморському районі №15945/06 від 09.09.2013 позивачу нарахована доплата за період з 01.10.2008 по 30.05.2009 в сумі 17 458,40 грн.

Отже, рішення суду було виконано в повному обсязі.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи те, що відповідач здійснив всі необхідні заходи, передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження», для виконання судового рішення, яке фактично виконано в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що у виконавчого органу були відсутні підстави саме для повернення виконавчого листа.

Аналізуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Верховний Суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідача від 19.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №39532462, винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень неправильно застосували норми матеріального права щодо спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями 341, 345, п.3 ч.1.ст.349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати дії Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції при винесенні постанови «Про повернення виконавчого документа стягувачу» від 19.10.2015 - неправомірними.

Постанову Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 19.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 39532462 - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа