Справа № 160/1383/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
04 березня 2019 р.Справа №160/1383/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши заяву Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" про забезпечення позову Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство», Публічне акціонерне товариство «Північтранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, -
12.02.2019 року Приватне виробничо-сервісне підприємство СТО "КАРЛССОН" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
14.02.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було прийнято вищезазначений адміністративний позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 05.03.2019 року о 10:00 годині.
04.03.2019 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" по адміністративній справі №160/1383/19, відповідно до якої, зазначає третіми особами, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство", Публічне акціонерне товариство "Північтранс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" та позовні вимоги, викладає у наступній редакції:
1) визнати протиправними та скасувати Накази директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 №25, від 21.02.2019 №26, від 21.02.2019 №27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) на підставі яких було укладено наступні договори:
- з ТДВ "Новомосковське АТП" на перевезення пасажирів на маршруті №209 "М. Дніпро, АС "АС Лівий берег" - смт. Меліоративне";
- з ТОВ "Автотранссервіс" на перевезення пасажирів на маршруті №263 "м. Дніпро АС, "АС Лівий берег" - с. Новоселівка".
4) визнати протиправними дії Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської ОДА стосовно розірвання Договорів №180 та №189 про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) від 20.08.2013 та зобов'язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської ОДА утриматись від розірвання зазначених договорів до моменту закінчення терміну їх дії, тобто до 30.10.2023.
04.03.2019 року ухвалою суду було прийнято заяву про уточнення позовних вимог, а також визначено статус та залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство», Публічне акціонерне товариство «Північтранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс».
04.03.2019 року представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказів директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 року №25, від 21.02.2019 року №26, від 21.02.2019 року №27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) та дію документів виданих та підписаних департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації чи будь-якими іншими органами, на підставі зазначених Наказів, в тому числі, але не виключно Договорів на перевезення укладених з:
- ПАТ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті №209 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне»;
- ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті №263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка».
паспортів маршрутів та інших дозвільних документів, необхідних для здійснення перевезень пасажирів на зазначених маршрутах, виданих ПАТ «Новомосковське АТП», ПАТ «Північтранс», ТОВ «Автотранссервіс» та зобов'язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації забезпечити обслуговування вищезгаданих маршрутів перевізником ПВСП СТО «Карлссон» до закінчення розгляду справи по суті.
За приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
На підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Отже, суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є визначені законом підстави для забезпечення позову, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відносини з перевезення пасажирів регулюються спеціальним щодо даного виду правовідносин Законом України "Про автомобільний транспорт".
Так, приписами ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.
Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати (ч. 1 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ч. 1 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт").
За ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами -суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Згідно Додаткової угоди №1 до Договору №180, №189 від 20.08.2013 року про організацію перевезень пасажирів на міжміському та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) пункт 1.2.1 викладено у редакції наступного змісту:
«1.2.1 Організатор надає Перевізнику право на організацію перевезень пасажирів в режимі руху «звичайний» на приміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування в термін з 31.10.2013 року до 30.10.2023 року»
Згідно п.п. 1, 2 Порядку, він визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об'єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут). Терміни, що вживаються у Порядку, мають таке значення: конкурсна пропозиція - умови обслуговування пасажирів, що пропонуються перевізником-претендентом, які зазначені у поданих на конкурс документах; конкурсний комітет - постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу; організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс; паритетне виконання перевезень - обслуговування оборотного рейсу міжміського сполучення, що передбачає відправлення одночасно двох автобусів з різних кінцевих пунктів маршруту; перевізник-претендент - автомобільний перевізник, який в установленому порядку подав заяву та документи для участі в конкурсі; робочий орган - підприємство (організація), що має фахівців у галузі автомобільного транспорту, матеріальні ресурси та технології, а також досвід роботи не менш як три роки з питань організації пасажирських перевезень, яке у разі потреби залучається організатором на конкурсних умовах за договором для організації проведення конкурсу; умови конкурсу - встановлені організатором (обов'язкові та додаткові) умови перевезень пасажирів, які повинні виконувати автомобільні перевізники, визначені на відповідному об'єкті конкурсу; місце формування оборотного рейсу - один або обидва кінцеві пункти маршруту, з якого (яких) розпочинається робота на міжміському маршруті, приміському або міському.
З конструкції 1 Порядку слідує про визначення ним правових питань щодо процедури підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, а також процедури визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, та особи, яким може бути: орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, яка самостійно або із залученням робочого органу проводить відповідний конкурс з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпеченню позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку, що необхідним є вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які є повністю співмірними з позовними вимогами та відповідають принципу адекватності заходу забезпечення.
Зважаючи на викладене у сукупності, приймаючи до уваги чинність як договорів №180, №189 від 20.08.2013 року, зі строком їх дії по 30.10.2023 року, з урахуванням того, що правомірність оскаржуваних наказів буде встановлюватися судом в межах даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що виконання наказів до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, створює очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
При вирішенні даної заяви щодо забезпечення адміністративного позову, суд також дійшов висновку, що застосуванням заходів забезпечення позовів не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у заяві позивача, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, заходи забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить позивач, відповідають предмету позову та, в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає вказані позивачем у заяві заходи забезпечення позову такими, що забезпечать збалансованість інтересів сторін, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про достатність вказаних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на що заява позивача є такою, що підлягає задоволенню.
Окремо, суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності спірних наказів, а рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом буде ухвалено у зв'язку з оскарженням відповідних наказів.
Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" про забезпечення позову Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "КАРЛССОН" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача, Товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство», Публічне акціонерне товариство «Північтранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» про визнання протиправними дії та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій - задовольнити.
Застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказів директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 року №25, від 21.02.2019 року №26, від 21.02.2019 року №27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) та дію документів виданих та підписаних департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації на підставі зазначених Наказів, в тому числі Договорів на перевезення укладених з:
- ПАТ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті №209 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне»;
- ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті №263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка».
паспортів маршрутів та інших дозвільних документів, необхідних для здійснення перевезень пасажирів на зазначених маршрутах, виданих ПАТ «Новомосковське АТП», ПАТ «Північтранс», ТОВ «Автотранссервіс» та зобов'язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації забезпечити обслуговування вищезгаданих маршрутів перевізником ПВСП СТО «Карлссон» до закінчення розгляду справи по суті.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому п.5 ч. 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець