Справа № 520/8446/18
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р. № 520/8446/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Зеленохатова І.Е.

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 503-1303 від 11.04.2017 р. повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 504-1303 від 11.04.2017 р. повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східної об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 4 від 26.05.2016 р. повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 03.05.2018 р. № -2038 повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 03.05.2018 р. № -2038 повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю,

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 04.06.2018 р. № 82233-17 повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення та вимога є протиправними, у зв'язку із чим підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав обставини, викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 503-1303 від 11.04.2017 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 45446,85 грн.;

- № 504-1303 від 11.04.2017 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 52872,16 грн.;

- № 4 від 26.05.2016 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 49879,40 грн.;

- № -2038 від 03.05.2018 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 45446,85 грн.;

- № -2038 від 03.05.2018 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 52872,16 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю;

- № від 04.07.2018 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 79143,27 грн.;

- № від 04.07.2018 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 37466,33 грн.;

- № від 04.07.2018 р., яким ОСОБА_3 нараховано податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 79143,27 грн.

У зв'язку із несплатою вищевказаних податкових зобов'язань, контролюючим органом винесено податкову вимогу № 82233-17 від 04.06.2018 року.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Між Харківською міською радою та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі загальною площею 0,0924 га, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 27.01.2005р. за № 8518/05. Земельна ділянка розташована за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1.

07.04.2006 року між Харківською міською радою та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі загальною площею 0,0924 га, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель 07.04.2006р. за № 41.

21.08.2009 року ОСОБА_3, як власником нежитлової будівлі, був укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, згідно якого право власності на будівлю перейшло ОСОБА_4. Договір купівлі - продажу в установленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1288.

Право власності на нежитлову будівлю було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 23743406 від 02.09.2009 р.

Після набуття права власності на зазначену вище будівлю, гр. ОСОБА_4 було здійснено реконструкцію нежитлової будівлі та переобладнано в індивідуальний житловий будинок без отримання дозволу ДАБК м. Харкова.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.09.2010р. по справі № 2-5063/10 за ОСОБА_4 визнано право власності на самочинно пере обладнаний житловий будинок літ. "А-2", по АДРЕСА_1.

В рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова також зазначено, що ОСОБА_4 є власником нежитлової будівлі літ. "А-2", по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу від 21.08.2009р., під експлуатацію якої було відведено земельну ділянку відповідно до договорів оренди земельних ділянок від 27.01.2005р. та 07.04.2006р.

Право власності на житловий будинок було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 28012746 від 16.11.2010р.

Вказані обставини були встановлені у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2014 року по справі № 820/6335/14, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи правомірність винесення оскаржуваних рішень представник відповідача посилався на те, що згідно листа Департаменту земельних відносин від 24.02.2015 р. № 8785/10 та акта обстеження земельної ділянки від 06.06.2014 р. № 1293/14 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 використовується позивачем для обслуговування будівель і споруд. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 р. по справі № 645/9624/15ц зареєстрована додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, укладеного Харківською міською радою із ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 924 кв.м., внаслідок чого донараховано орендну плату за 2016 - 2018 роки.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці. що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право власності земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Стаття 141 Земельного кодексу України встановлює, що підставами припинення права користування земельною ділянкою, є, зокрема набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" також передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, слід дійти висновку, що у разі переходу права власності на об'єкти нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або право користування.

Частина 1 статті 2 Закону України "Про плату за землю" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), використання землі є платним.

Стаття 5 згаданого Закону визначає, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у т.ч. на умовах оренди, суб'єктом - власник земельної ділянки і землекористувач. у т. ч. орендар.

За змістом ст. 15 Закону, обов'язок сплачувати за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

За приписами п. 287.1 та п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України власники або землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

За правилами, встановленими ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Суд зазначає, що фактично єдиною підставою для нарахування відповідачем податкових зобов'язань з орендної плати послугувало рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 р. по справі № 645/9624/15ц, відповідно до якого зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладеного Харківською міською радою із ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 924 кв.м.

З цього приводу суд зазначає, що постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2018 року по справі № 645/9624/15-ц рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 р. скасовано. Відмовлено у задоволенні позову Харківської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про внесення змін до договору оренди землі.

Вказана постанова набрала законної сили, а тому суд вважає, що оскільки позивач не є користувачем земельної ділянки, він не є платником земельного податку, а відтак нарахування відповідачем податкових зобов'язань спірними рішеннями, є необґрунтованим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 503-1303 від 11.04.2017 року, № 504-1303 від 11.04.2017 року, № 4 від 26.05.2016 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року є протиправними, а тому підлягають скасуванню в повному обсязі.

Стосовно позовної вимоги позивача про скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області № 82233-17 від 04.06.2018 року суд зазначає наступне.

Зі змісту письмових пояснень судом встановлено, що сума заборгованості у розмірі 209405,47 грн., вказана у податковій вимозі, складається із сум податкових зобов'язань нарахованих по договорам оренди №41 від 07.04.2006р. та №8518/05 від 27.01.2005р.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Під час розгляду даної справи судом неодноразово було витребувано у відповідача документ, на підставі якого було нараховано суму заборгованості у розмірі 209405,47 грн., вказану у податковій вимозі, однак такого документу до суду надано не було.

Тобто, відповідачем не було надано до суду документу, визначеного податковим законодавством (декларацію платника податків, в якій самостійно обчислено суму грошового зобов'язання, податкове повідомлення-рішення про нарахування грошового зобов'язання/або рішення контролюючого органу), що дає право контролюючому органу визначати податковий борг та надсилання платнику податків податкової вимоги.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 71 КАС України, відповідач у даному випадку не довів правомірності винесення податкової вимоги № 82233-17 від 04.06.2018 року, а тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області № 82233-17 від 04.06.2018 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 503-1303 від 11.04.2017 року, № 504-1303 від 11.04.2017 року, № 4 від 26.05.2016 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року.

Скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області № 82233-17 від 04.06.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_4, АДРЕСА_2) сплачену суму судового збору в розмірі 6516,77 грн. (шість тисяч п'ятсот шістнадцять гривень 77 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27 лютого 2019 року.

Суддя Бідонько А.В.