Справа № 204/3669/18
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/3669/18
Провадження № 2-а/204/2/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною і скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням наданого уточнення, просив визнати незаконною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ВР № 193250 від 06.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 4000 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що відносно нього Інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, згідно якої, 06 травня 2018 року о 23 год. 15 хв. на перехресті вул. Мурманська та автомобільної дороги Кільцева, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1, не ввімкнув відповідний покажчик повороту, а саме праворуч, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. На позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, з порушенням передбаченого законом порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, за відсутності належних доказів його вини у вчиненому правопорушенні, а тому підлягає скасуванню. Таким чином, позивач був вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду до участі у дану справу було залучено Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В судове засідання позивач не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні його вимог в повному обсязі, а справу розглянути без його участі. При цьому, зазначив, що спірна постанова була винесена у повній відповідності з чинним законодавством, без порушення прав позивача.

Представник Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Також раніше надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що спірна постанова була винесена у повній відповідності з чинним законодавством, без порушення прав позивача, у звязку з чим просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У судовому засіданні було встановлено, що 06 травня 2018 року Інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову Серії ВР №193250 від 06.05.2018 року на ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. на користь держави.

Підставою для винесення вищевказаної постанови, як випливає з матеріалів справи, вказано ті обставини, що позивач 06 травня 2018 року о 23 год. 15 хв. на перехресті вул. Мурманська та автомобільної дороги Кільцева, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1, не ввімкнув відповідний покажчик повороту, а саме праворуч, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною же 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач вважає, що адміністративного правопорушення він не скоював, у звязку з чим просив скасувати вищевказану постанову.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ВР № 193250 від 06.05.2018 року винесена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, з порушенням передбаченого законом порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, оскільки, при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення, інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 не було зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, не зазначено свідків правопорушення, не застосовані технічні прилади та технічних засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

А як було зазначено вище, згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, за яке настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема не залучено свідків, не надані показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху тощо.

Так, відповідачем на підтвердження правомірності свого рішення було надано суду для огляду диск з відеозаписом нібито правопорушення, що вчинене позивачем. В той же час, з відеозапису випливає, що він не містить інформації щодо правопорушення, а на записі зафіксовано лише розмову інспектора поліції з позивачем.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП не підтверджено жодним доказом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ВР № 193250 від 06.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу і з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо).

Склад і розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена позиція викладена у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 04.07.2018 року, ордер, квитанцію до прибуткового ордеру № 04 від 08.10.2018 року, додаткову угоду № 01 до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 04.07.2018 року та акт приймання-передачі послуг до договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 04.07.2018 року.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт по Договору про надання правової допомоги від 04.07.2018 року, адвокатом було витрачено таку кількість годин:

-надання первинної юридичної консультації, вивчення матеріалів справи - 1 година;

-складання позовної заяви про визнання незаконною та скасування постанови ВР № 193250 від 06.05.2018 року - 4 години;

-складання відповіді на відзив інспектора № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 - 2 години;

-виготовлення копій документів для суду та відповідача, підготовка поштових відправлень.

Всього витрачено часу - 8 годин.

Разом з тим, частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У цьому контексті, суд звертає увагу, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними.

Відповідно до статті 286 КАС України, такі справи вирішуються судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, а згідно статті 269 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також вказав, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Таким чином, суд доходить висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є не співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки ця сума навіть не включає участь останнього у судовому засіданні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на засадах співмірності та справедливості на користь позивача підлягає стягненню 500 грн. в якості відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 257, 262-263, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною і скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ВР № 193250 від 06.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 500 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції та лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б.

Суддя В.В. Самсонова