Справа № 140/2652/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року ЛуцькСправа № 140/2652/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № , № та № ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № , № та № .

Ухвалою суду від 22.12.2018 відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (а.с. 1).

Ухвалою суду від 09.01.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено (а.с. 11-12, т. 2).

Ухвалою суду від 16.01.2019 клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні задоволено, призначено судове засідання на 14:00 год. 31.01.2019 (а.с. 201, т.13). 31.01.2019 в судовому засіданні було оголошено перерву до 14:00 год. 12.02.2019 за клопотанням представника відповідача, а 12.02.2019 оголошено перерву у розгляді справи з ініціативи суду до 14:00 год. 21.02.2019 (а.с. 210-211, 214, т.13).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку СПД ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість з 01.08.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 10.07.2018 №11034/03-20-13-07/НОМЕР_4, в якому зафіксовані порушення податкового законодавства України. Прийняті відповідачем спірні рішення позивач вважає протиправними, оскільки в ході перевірки не встановлено жодних конкретних фактів щодо неправомірного включення до складу витрат сум, пов'язаних з отриманим доходом 2015-2017 років не реалізованих у перевіряємому періоді ТМЦ.

Зазначає, що висновки контролюючого органу про відсутність актів виконаних робіт, а також документів на списання ТМЦ, що не підтверджують використання вищезазначених ТМЦ у господарській діяльності не відповідають дійсності, оскільки акти наданих послуг були надані під час перевірки перевіряючому в повному обсязі, що і відображено в самому акті перевірки.

Позивач зазначає, що одним із видів її діяльності є надання шино монтажних послуг та шиноремонтних робіт для вантажного та легкового транспорту. ТМЦ отримані за договорами від постачальників були використані саме для проведення шино монтажних послуг та шиноремонтних робіт, тобто використані в господарській діяльності.

З січня 2015 року позивачем розроблено та затверджено розрахунок витрат матеріалів для ремонту та монтажу коліс, а також перелік цін на послуги шино монтажу та ремонтних робіт, що діє за місцем господарської діяльності. При фактичному наданні послуг по ремонту коліс та шино монтажу оформлялись наряди - замовлення послуг та акти виконаних робіт - за фактом їх надання. Наряди по замовленню послуг і робіт (що відображають перелік робіт та перелік основних витратних матеріалів) та акти наданих послуг були надані під час перевірки в повному обсязі та про що зазначено в пункті 1.12. акту перевірки.

Враховуючи наведене, позивач вважає висновки акту перевірки помилковими, а прийняті на його підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позов (а.с. 1-3, т. 2) позовних вимог не визнала, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. Зазначила, що під час проведення перевірки встановлено, що позивачем до складу валових витрат за 2015 рік включено придбання ТМЦ від ТОВ «АМ-Технологія» на загальну суму 35034,20 грн., за 2016 рік на загальну суму 28593,66 грн. та за 2017 рік від ТзОВ «АМ - Технологія», ТзОВ «АМТ Плюс», ТзОВ «Елтем» на загальну суму 32315,34 грн. по яких відсутні акти виконаних робіт, інші документи на списання ТМЦ, що не підтверджує використання ТМЦ в господарській діяльності ФОП ОСОБА_3 також позивачем не надано документи на оплату та первинні документи на витрати включені до рядка 2 податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки на загальну суму 89246,29 грн.

Відповідно до вищенаведених порушень, перевіркою встановлено заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 31646,22 грн., а саме: за 2015 рік - 8441,27 грн., за 2016 рік - 12083,89 грн., за 2017 рік - 11121,06 грн.

Окрім того, з врахуванням наведених порушень, сума військового збору, що підлягає сплаті платником податків за період 2015-2017 роки становить 2777,86 грн.

Також на підставі наведених порушень, встановлення заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 17362,00 грн., оскільки придбані ТМЦ у ТзОВ «АМ - Технологія», ТзОВ «АМТ Плюс», ТзОВ «Елтем» не підтверджені актами виконаних робіт як використані в господарській діяльності платника податків.

З врахуванням наведеного вважає, що оскаржувані рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, вказаних у відзиві на позов, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу від 24.05.2018 № 2024, направлення від 11.06.2018 № 2702 ГУ ДФС у Волинській області з 12.06.2018 по 03.07.2018 проведено документальну планову виїзну перевірку СПД ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість з 01.08.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 10.07.2018 №11034/03-20-13-07/НОМЕР_4 (а.с. 13-35, т.1), яким встановлено порушення, зокрема:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 177.2 статті 177, підпунктів 177.4.1, 177.4.4, 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: занижено податок з доходів фізичних осіб за 2015-2017 роки на загальну суму 31646,22 грн., в тому числі: за 2015 рік - 8441,27 грн., 2016 рік - 12083,89 грн., 2017 рік - 11121,06 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.3, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 56275,12 грн., за 2016 рік на суму 67132,72 грн., за 2017 рік на суму 61783,65 грн., в результаті чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 2777,86 грн., а саме: у 2015 році - 844,13 грн., у 2016 році - 1006,98 грн. та у 2017 році - 926,75 грн.;

- пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму ПДВ на загальну суму 17362,00 грн., в тому числі: за травень 2015 року - 690,00 грн., за червень 2015 року - 904,00 грн., за серпень 2015 року - 985,00 грн., за вересень 2015 року - 676,00 грн., за жовтень 2015 року - 970,00 грн., за листопад 2015 року - 957,00 грн., за лютий 2016 року - 455,00 грн., за березень 2016 року - 32,00 грн., за квітень 2016 року - 1603,00 грн., за червень 2016 року - 933,00 грн., за липень 2016 року - 290,00 грн., за серпень 2016 року - 440,00 грн., за вересень 2016 року - 507,00 грн., за жовтень 2016 року - 415,00 грн., за листопад 2016 року - 48,00 грн., за грудень 2016 року - 995,00 грн., за лютий 2017 року - 861,00 грн., за квітень 2017 року - 667,00 грн., за травень 2017 року - 1057,00 грн., за червень 2017 року - 313,00 грн., за липень 2017 року - 461,00 грн., за серпень 2017 року - 255,00 грн., за вересень 2017 року - 426,00 грн., за жовтень 2017 року - 1394,00 грн., за листопад 2017 року - 47,00 грн., за грудень 2017 року - 981,00 грн.

Позивач, не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 10.07.2018т подала заперечення (а. с. 36-44, т. 1), однак листом від 27.07.2018 № 4140/ФОП ГУ ДФС у Волинській області заперечення залишено без задоволення, а висновки вказаного акту перевірки без змін (а. с. 6-8, т.2).

На підставі акту перевірки, 10.08.2018 ГУ ДФС у Волинській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 39557,78 грн., в тому числі: за податковим зобов'язанням - 31646,22 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 7911,56 грн. (а.с. 9, т.1);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 21702,50 грн., в тому числі: за податковим зобов'язанням - 17362,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4340,50 грн. (а.с. 11, т.1);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 3472,33 грн., в тому числі: за податковим зобов'язанням - 2777,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 694,47 грн. (а.с. 10, т.1);

Вказані рішення позивачем в адміністративному порядку не оскаржувалися.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №966-XIV), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ) в редакціях, які діяли на дату їх виникнення.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В акті перевірки зафіксовано, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 2 до податкової декларації встановлено їх завищення за 2015-2017 роки на загальну суму 185191,49 грн.

ФОП ОСОБА_3 до складу валових витрат за 2015 рік включено придбання ТМЦ від ТзОВ «АМ - Технологія» на загальну суму 35034,20 грн., за 2016 рік на загальну суму 28593,66 грн., за 2017 рік від ТзОВ «АМ - Технологія», ТзОВ «АМТ Плюс», ТзОВ «Елтем» на загальну суму 32315,34 грн. по яких відсутні акти виконаних робіт, інші документи на списання ТМЦ, що не підтверджує використання ТМЦ в господарській діяльності ФОП ОСОБА_3

Також у ФОП ОСОБА_3 відсутні оплата та первинні документи на витрати включені до рядка 2 податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 - 2017 роки на загальну суму 89246,29 грн., а саме: за 2015 рік - 21240,92 грн., за 2016 рік - 38539,06 грн., за 2017 рік - 29468,31 грн.

Тобто, за висновками контролюючого органу позивачем завищено витрати на загальну суму 185191,49 грн. за 2015-2017 роки у зв'язку з включенням до складу витрат, сум придбання ТМЦ від ТзОВ «АМ - Технологія» на загальну суму 35034,20 грн., за 2016 рік на загальну суму 28593,66 грн., за 2017 рік від ТзОВ «АМ - Технологія», ТзОВ «АМТ Плюс», ТзОВ «Елтем» на загальну суму 32315,34 грн. по яких відсутні акти виконаних робіт, інші документи на списання ТМЦ, що не підтверджує використання ТМЦ в господарській діяльності ФОП ОСОБА_3

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2015-2017 роки, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб за вказаний період на загальну суму 31646,22 грн., а саме: за 2015 рік - 8441,27 грн., за 2016 рік - 12083,89 грн., за 2017 рік - 11121,06 грн.

Однак, з такими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 164.1. статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 164.1.1., 164.1.2. пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2, 177.5 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Фізичні особи-підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Отже, визначальною ознакою понесених протягом календарного року витрат є їх зв'язок із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов'язані з її здійсненням.

При цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов'язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Як вбачається з акту перевірки, свої висновки про порушення позивачем податкового законодавства, відповідач обґрунтовує відсутністю актів виконаних робіт, документів на списання ТМЦ, оплати ТМЦ, що не підтверджує використання ТМЦ в господарській діяльності ФОП ОСОБА_3 за 2015-2017 роки.

Так в порушення пункту 177.2, підпунктів 177.4.1, 177.4.4, 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України завищені витрати на загальну суму 185191,49 грн., в тому числі: за 2015 рік - 56275,12 грн., за 2016 рік - 67132,72 грн. та за 2017 рік - 61783,65 грн.

Зазначені висновки не відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства України, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 у перевіряємому періоді здійснювала господарські операції щодо придбання витратних матеріалів з такими основними контрагентами-постачальниками: ТзОВ «АМ - Технологія», ТзОВ «АМТ Плюс», ТзОВ «Елтем», що підтверджується відповідними договорами.

Так, за 2015 рік вищезазначеними контрагентами поставлено ОСОБА_4 витратних матеріалів на загальну суму 65463,13грн. (з ПДВ) та на суму 58456,28 грн. (без ПДВ), що підтверджується відповідними накладними на постачання. Оплату цих матеріалів здійснено частково - на суму 56275,12 грн. (без ПДВ) та на суму 62948,63 грн. (з ПДВ). Вартість придбаних та оплачених ТМЦ, що використані у господарській діяльності позивача, відображено у додатку Ф4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. Задекларована сума чистого оподатковуваного доходу - 48654,75 грн. (а.с. 45-47, т.1).

За 2016 рік вищезазначеними контрагентами поставлено ОСОБА_4 витратних матеріалів на загальну суму 76341,28 грн. (з ПДВ) та на суму 70622,55 грн. (без ПДВ), що підтверджується відповідними накладними на постачання. Оплату цих матеріалів здійснено частково - на суму 67132,72 грн. (без ПДВ) та на суму 72499,06 грн. (з ПДВ). Вартість придбаних та оплачених ТМЦ, що використані у господарській діяльності позивача, відображено у додатку Ф4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Задекларована сума чистого оподатковуваного доходу -60521,16 грн. (а.с. 48-50, т.1).

За 2017 рік вищезазначеними контрагентами поставлено ОСОБА_4 витратних матеріалів на загальну суму 67134,90 грн. (з ПДВ) та на суму 60793,45 грн. (без ПДВ), що підтверджується відповідними накладними на постачання. Оплату цих матеріалів здійснено - на суму 61783,65 грн. (без ПДВ) та на суму 68722,38 грн. (з ПДВ). Вартість придбаних та оплачених ТМЦ, що використані у господарській діяльності позивача, відображено у додатку Ф4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік. Задекларована сума чистого оподатковуваного доходу - 55039,61 грн. (а.с. 51-53, т.1).

Судом встановлено, що одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_3 за КВЕД «45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів» є саме: надання шиномонтажних послуг та шиномонтажних робіт для вантажного та легкового транспорту.

Так, за 2015 рік надано послуг на загальну суму 147081,20 грн., в т.ч. ПДВ - 24513,53 грн., що підтверджується складеними актами наданих послуг та нарядами-замовленнями до них (а.с. 19-250, т.2, 1-250, т.3, 1-250, т.4, 1-230, т.5).

У 2016 році надано послуг на загальну суму 164335,30 грн., в т.ч. ПДВ - 27389,22 грн., що підтверджується складеними актами наданих послуг та нарядами-замовленнями до них (а.с. 231-250, т.5, 1-250, т.6, 1-250, т.7, 1-250, т.8, 1-250, т.9, 1-2, т.10).

У 2017 році надано послуг на загальну суму 167367,00 грн., в т.ч. ПДВ 27894,50 грн., що підтверджується складеними актами наданих послуг та нарядами-замовленнями до них (а.с. 3-250, т.10, 1-250, т.11, 1-250, т.12, 1-200, т.13).

У вказаних актах наданих послуг та нарядах-замовленнях до них зазначено найменування виконаних робіт (наданих послуг), їх кількість, вартість і вони відповідають видам діяльності позивача за КВЕД «45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів».

Суми доходу, що отримані згідно з актами наданих послуг відображені в Книзі обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_3 у 2015 - 2017 роках та у Додатку до Книги обліку доходів та витрат (а.с. 58-87, т.1).

Також ФОП ОСОБА_3 здійснено оплату, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 88-99, т.1).

ТМЦ придбані у вищевказаних контрагентів були використані позивачем саме для проведення шиномонтажних послуг та шиномонтажних робіт. Тобто, були використані останньою у господарській діяльності.

Таким чином, досліджені судом письмові докази спростовують висновки ГУ ДФС у Волинській області про відсутність первинних документів, а саме: актів виконаних робіт, документів на списання ТМЦ та оплати.

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що вказані первинні документи були надані позивачем під час перевірки в повному обсязі, про що і зазначено в самому акті перевірки (пункт 1.12, а.с.15, т.1), однак перевіряючим зроблено протилежний висновок про їх ненадання.

Про наявність зазначених документів позивач зазначала і в запереченні від 27.07.2018, поданому на акт перевірки від 10.07.2018 №11034/03-20-13-07/НОМЕР_4.

Крім того, суд зазначає, що ГУ ДФС у Волинській області не витребовувалися документи у позивача, хоча відповідач наділений таким правом.

Таким чином, досліджені судом письмові докази спростовують висновки ГУ ДФС у Волинській області про заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 31646,22 грн., а саме: за 2015 рік - 8441,27 грн., за 2016 рік - 12083,89 грн., за 2017 рік - 11121,06 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено судом позивач мала взаємовідносини з контрагентами-постачальниками та факт виконання зазначених договірних зобов'язань підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку.

Однак, аналізуючи зміст первинних документів, слід дійти висновку, що позивач здійснювала витрати на придбання ТМЦ для використання у провадженні своєї господарської діяльності, а тому вказані господарські операції відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. При цьому доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Таким чином, позивачем підтверджено наявність господарської мети при придбанні вищевказаного товару, його подальше використання в господарській діяльності та належне оформлення первинних документів.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно сформувала витрати за перевірений період по вказаних взаємовідносинах.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу щодо завищення позивачем витрат за 2015-2017 роки на суму 185191,49 грн. не знайшли свого підтвердження в ході з'ясування обставин у справі по суті, відтак нарахування контролюючим органом за вказаними порушеннями грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого ГУ ДФС України у Волинській області податкового повідомлення-рішення від 10.08.2018 №, в зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо висновків контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за 2015-2017 роки на загальну суму 17362,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин справи щодо відсутності порушень ФОП ОСОБА_3 в частині заниження доходів за 2015-2017 податкове повідомлення-рішення від 10.08.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 21702,50 грн., в тому числі: за податковим зобов'язанням - 17362,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4340,50 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.08.2018 №, суд приходить до таких висновків.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до ПК України, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Згідно з абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктами 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Так, з врахуванням вищевказаних норм законодавства військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення слугували твердження податкового органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015-2017 роки, і на основі якого було прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.08.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 3472,33 грн., в тому числі: за податковим зобов'язанням - 2777,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 694,47 грн.

Оскільки судом визнано протиправним збільшення відповідачем суми чистого оподатковуваного доходу позивача за 2015-2017 роки, неправомірним є також донарахування позивачу суми військового збору на вказану суму доходу, що тягне за собою відповідно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.08.2018 №.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № , № та № , а тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений відповідно до квитанції № 25 від 17.12.2018 (а.с.2, т.1).

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 10.08.2018 № , № та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4).

Відповідач: Головне управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 26 лютого 2019 року.