Справа № 2140/1651/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 2140/1651/18
9 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника Олешківської РДА - Браги А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб Олени Валентинівни, Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошової допомоги та моральної шкоди,

встановив:

14.08.2018 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб Олени Валентинівни (далі - відповідач-1), Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.10.2018 року та заяви про стягнення суми компенсацій від 16.02.2019 року, просить:

- визнати протиправними бездіяльність відповідача-1 щодо не реагування на заяву позивача від 18.07.2018 року та протиправними дії щодо відмови у задоволенні заяв від 25.07.2018 року та від 02.08.2018 року про надання ОСОБА_1 частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року - 22 календарних дні, та надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік;

- зобов'язати відповідача-1 прийняти рішення - видати розпорядження про надання ОСОБА_1 частини щорічної основної оплачуваної від пустки за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року - 16 календарних днів;

- стягнути з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 20000,00 грн. у якості компенсації за моральну шкоду, заподіяну відповідачем-1 протиправною бездіяльністю та діями шодо не надання ОСОБА_1 частини щорічної основної оплачуваної відпустки та невиплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік;

- стягнути з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року - 16 календарних днів у сумі 4794,88 грн.;

- стягнути з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2018 рік у сумі 9440,00 грн.

Ухвалою від 17.08.2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 10.09.2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження.

Ухвалою від 09.10.2018 року задоволено заяву позивача про відвід судді Попову В.Ф., справу передано до відділу документального забезпечення Херсонського окружного адміністративного суду для вирішення питання про повторний розподіл відповідно до ст. 31 КАС України.

Ухвалою від 12.10.2018 року на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 року, справа прийнята до провадження суддею Кисильовою О.Й., судове засідання призначене на 31.10.2018 року о 11:00 год.

Ухвалою від 31.10.2018 року задоволене клопотання позивача про відкладення розгляду справи, судове засідання призначене на 07.11.2018 року о 15:00 год.

Ухвалою від 07.11.2018 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили рішенням у справі № 2140/2005/18.

Ухвалою від 31.01.2019 року провадження у справі поновлене у зв'язку із набранням законної сили рішенням у справі № 2140/2005/18, розгляд справи у судовому засіданні призначений на 18.02.2019 року о 14:00 год.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що з 27 жовтня 2005 року працює на посаді начальника відділу культури і туризму Цюрупинської (на сьогодні Олешківської) РДА, тобто є державним службовцем. 13.02.2018 року відповідач-1 звільнила ОСОБА_1 із займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року у справі № 821/443/18 відповідач-1 розпорядженням від 16.07.2018 року №59-ос поновила позивача на посаді начальника відділу культури РДА з 07.02.2018 року. Позивач відмітила, що згідно графіку відпусток, її основна відпустка запланована на липень 2018 року, додаткова - на серпень 2018 року. 18.07.2018 року, 25.07.2018 року та 02.08.2018 року позивач зверталася до відповідача-1 із заявами про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року у кількості 22 календарних дні та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. Втім, відповідач-1 листами від 02.08.2018 року та від 08.08.2018 року відмовив позивачу у наданні відпустки, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 має право на відпустку тільки пропорційно відпрацьованого часу, починаючи з 07.02.2018 року, тобто з дати поновлення на роботі у кількості 15 календарних днів, а у випадку поділу щорічної основної відпустки на частини, допомога на оздоровлення виплачується один раз при наданні будь-якої з частин такої відпустки за заявою працівника. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача-1 протиправною, оскільки голова РДА незаконно ухиляється від виконання своїх функцій щодо прийняття розпорядження про надання позивачу відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для зобов'язання відповідача-1 видати розпорядження про надання ОСОБА_1 частини основної відпустки та стягнення з відповідача-2 компенсації за невикористану відпустку у сумі 4794,88 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2018 рік у сумі 9440,00 грн. Посилаючись на наведені обставини, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, зазначив, що у липні 2018 року позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про надання частини щорічної основної відпустки за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року у кількості 22 календарних дні та виплату грошової допомоги. Отже, позивач самостійно визначила тривалість щорічної основної відпустки - 22 календарних дні. Представник відповідача-2 зауважив, що у разі поновлення працівника на роботі, тривалість відпустки визначається пропорційно з дати поновлення на роботі й до кінця його робочого року, тобто у даному випадку з 07.02.2018 року по 06.02.2019 року. Відтак, зважаючи на ту обставнину, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи 07.02.2018 року та при звільненні їй виплачена компенсація за невикористану відпустку у кількості 8 календарних днів, та, у подальшому, поновлена на посаді за рішенням суду з 07.02.2018 року, то у відповідача-1 не було законних підстав для надання позивачу відпустки тривалістю 22 календарних дні за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року. На звернення позивача про надання відпустки відповідач-1 письмово повідомив ОСОБА_1 про невідповідність її заяви вимогам законодавства про відпустки, та необхідність подання заяви із зазначенням тривалості відпустки пропорційно відпрацьованого часу, тобто з 07.02.2018 року по 06.02.2019 року, проте позивач такої заяви не подала, а тому відповідач-1 не прийняла відповідного розпорядження як щодо відпустки, так і щодо грошової допомоги. 22.08.2018 року позивач звільнена із займаної посади у зв'язку із набранням законної сили рішенням суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією. При звільненні позивачу виплачена компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки 6 календарних днів за фактично відпрацьований час та 8 календарних днів додаткової відпустки. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відповідач-1 - голова Олешківської РДА Кравченко-Скалозуб О.В. у судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки та не надіславши клопотання про розгляд справи без її участі чи про відкладення за поважних причин.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, суд розглядає справу за відсутності відповідача-1.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Розпорядженням голови Цюрупинської районної державної адміністрації від 28.10.2005 року №191/3-1 ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділу культури і туризму Цюрупинської (на сьогодні - Олешківської) районної державної адміністрації Херсонської області.

13.02.2018 року наказом начальника управління освіти, культури, сім'ї, молоді та спорту Олешківської РДА від 13.02.2018 року № 9 к ОСОБА_1 звільнена із посади спеціаліста Управління освіти, культури, сім'ї, молоді та спорту Олешківської РДА з 13.02.2018 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року у справі № 821/443/18 визнано протиправними та скасовано: розпорядження голови Олешківської РДА від 06.03.2018 року № 10-ос "Про переведення ОСОБА_1"; накази начальника управління освіти, культури, сім'ї, молоді та спорту Олешківської РДА від 06.02.2018 року № 6к "Про переведення ОСОБА_1" та від 13.02.2018 року № 9к "Про звільнення ОСОБА_1"; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури Олешківської РДА з 07.02.2018 року; допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури Олешківської РДА з 07.02.2018 року та стягнення середньої заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць 9245,00 грн.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року у справі № 821/443/18, розпорядженням голови Олешківської РДА від 16.07.2018 року № 59-ос ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу культури Олешківської РДА з 07.02.2018 року.

18.07.2018 року, 25.07.2018 року та 02.08.2018 року ОСОБА_1 зверталася до голови Олешківської РДА із заявами про надання частини щорічної основної відпустки за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року у кількості 22 календарних дні та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік.

02.08.2018 року та 08.08.2018 року голова Олешківської РДА надала відповіді на заяви позивача від 25.07.2018 року та 02.08.2018 року, зазначивши, що на підставі розпорядження від 06.02.2018 року № 10-ос ОСОБА_1 виплачена компенсація за 8 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 27.10.2017 року по 06.02.2018 року. Посилаючись на роз'яснення Мінсоцполітики від 28.10.2016 року відповідач-1 відмічає, що позивач має право на відпустку тільки пропорційно відпрацьованого часу, починаючи з 07.02.2018 року, тобто з дати поновлення на роботі, у кількості 15 календарних днів. У разі поділу щорічної основної відпустки на частини, допомога на оздоровлення виплачується один раз при наданні будь-якої з частин такої відпустки за заявою працівника. Оскільки відділ культури Олешківської РДА перебуває в стані припинення, тобто видатки на утримання підрозділу не передбачені, на сьогодні триває вирішення питання щодо виділення коштів на виплату матеріальної допомоги, тому допомога буде виплачена під час надання другої частини відпустки. Також ОСОБА_1 запропоновано звернутись до відповідача-2 із заявою про надання відпустки тривалістю 15 календарних днів.

22.08.2018 року на підставі постанови апеляційного суду Херсонської області від 14.08.2018 у справі № 664/728/18 та подання прокуратури Херсонської області від 17.08.2018 року голова Олешківської РДА прийняла розпорядження № 72-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу культури Олешківської РДА з 23.08.2018 року на підставі ч. 7-1 ст. 36 КЗпП України за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією з виплатою грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки з 13.06.2018 року по 23.08.2018 року у кількості 6 календарних днів та додаткової відпустки за вислугу років за 2018 рік у кількості 8 календарних днів та заробітної плати за фактично відпрацьований час.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі № 2140/2005/18 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Олешківської РДА від 22.08.2018 року № 72-ос "Про звільнення ОСОБА_1"; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури Олешківської РДА з 24.08.2018 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату за період роботи з 13.06.2018 року по 23.08.2018 року у сумі 447,82 грн.; зобов'язано відділ культури Олешківської РДА здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані 6 календарних днів основної щорічної та 8 календарних днів додаткової відпустки за період роботи з 13.06.2018 року по 23.08.2018 рок, враховуючи при розрахунку надбавку за вислугу років у розмірі 36 відсотків від посадового окладу.

Не погоджуючись із відмовою відповідача-1 надати частину щорічної основної відпустки та грошової допомоги за 2018 рік, позивач звернулася до суду за захистом порушенного права.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про протиправність дій відповідача-1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 45 Конституції України передбачено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначені Законом України "Про відпустки" від 15.11.1996 року № 504/96-ВР (далі-Закон № 504/96-ВР).

Згідно із ч. 3 ст. 2 Закону № 504/96-ВР право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні (ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР).

Положення ч. 1 та 4 ст. 24 Закону № 504/96-ВР кореспондуються із положеннями частин 1 та 4 ст. 83 КЗпП України.

У свою чергу, статтею 75 КЗпП України передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Статтею 3 Закону № 504/96-ВР передбачено, що за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. У разі звільнення працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.

За змістом п. 2 ч.1 ст. 9 Закону № 504/96-ВР до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховуються час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Згідно зі ч. 4 ст. 10 Закону № 504/96-ВР щорічні основна та додаткові відпустки надаються працівникові з таким розрахунком, щоб вони були використані, як правило, до закінчення робочого року.

Право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві (ч. 5 ст. 10 Закону № 504/96-ВР).

Щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року (ч. 9 ст. 10 Закону № 504/96-ВР).

Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку (ч. 10 ст. 10 Закону № 504/96-ВР).

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну (ч. 11 ст. 10 Закону № 504/96-ВР).

Аналіз наведених вище норм Закону № 504/96-ВР дає підстави для висновку про те, що виплата роботодавцем грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки при незаконному звільненні з роботи не може позбавити гарантованого права на відпочинок поновленого на роботі працівника, який виявив бажання скористатися цим правом. При цьому, грошова компенсація за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки, отримана працівником внаслідок незаконного звільнення з роботи, при реалізації ним права на відпочинок при поновленні на роботі поверненню не підлягає.

У свою чергу, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 9 та ч. 4, 10 ст. 10 Закону № 504/96-ВР незаконно звільнений працівник, який був поновлений на роботі, має право на відпочинок за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору та до якого зараховуються час, коли працівник фактично не працював у зв'язку із вимушеним прогулом, за виключенням днів відпустки, за які виплачена компенсація.

Як встановлено судом, згідно графіку відпусток керівників структурних підрозділів районної державної адміністрації на 2018 рік, затвердженого розпорядженням голови Олешкіської РДА від 27.12.2017 року № 182-ос, основна відпустка начальника відділу культури ОСОБА_1 запланована на липень 2018 року, додаткова на серпень 2018 року.

Таким чином, суд критично оцінює посилання відповідача-1 на те, що позивач мала право на щорічну основну відпустку з розрахунку тільки пропорційно відпрацьованого часу, який відлічується з дня поновлення на роботі, тобто 07.02.2018 року, а тому вважає протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо ненадання позивачу відпустки у липні 2018 року згідно графіка відпусток за період роботи з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року та невиплату грошової допомоги за 2018 рік та задовольняє позов у цій частині.

У судовому засіданні позивач пояснила, що на даний час тривалість невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року становить 16 календарних днів, а не 22, як позивач просила у заявах від 18.07.2018 року та від 25.07.2018 року, оскільки згідно розпорядження відповідача-1 від 06.02.2018 року № 10-ос позивачу виплачено грошову компенсацію за 8 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 27.10.2017 року по 06.02.2018 року, а згідно розпорядження від 22.08.2018 року № 72-ос виплачено грошову компенсацію за 6 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 13.06.2018 року по 23.08.2018 року. Також позивач наголосила, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі № 2140/2005/18 набрало законної сили 03.01.2019 року, однак станом на день розгляду справи позивач не поновлена на посаді начальника відділу культури Олешківської РДА.

Беручи до уваги ту обставину, що станом на 19.02.2019 року відповідачі не надали суду належних доказів виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі № 2140/2005/18, тобто доказів поновлення позивача на посаді начальника відділу культури Олешківської РДА, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 видати розпорядження про надання ОСОБА_1 частини щорічної основної оплачуваної від пустки за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року тривалістю 16 календарних днів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-2 компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року тривалістю 16 календарних днів у сумі 4794,88 грн., суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Згідно з абзацами першим, третім пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 7 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі № 2140/2005/18, що набрало законної сили 03.01.2019 року, суд встановив, що позивача поновлено на посаді з 13.06.2018 року та звільнено 23.08.2018 року. Також суд встановив, що у червні позивачу недоплачено 102,14 грн., а у липні - 195,00 грн.

Згідно довідки відділу культури Олешківської РДА від 21.11.2018 року № 40/01-21 про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату, за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, позивачу нараховано: червень - 4842,61 грн., липень - 9245,00 грн. Таким чином, розрахунок суми компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки суд здійснює з урахуванням недоплачених сум, а саме: за червень 2018 року - 4944,75 грн. (4842,61+102,14), за липень 2018 року - 9440,00 грн. ( 9245,00+195,00).

Кількість календарних днів за відпрацьований період з 13.06.2018 року по 31.07.2018 року становить 48 календарних днів. Середньоденний заробіток для обчислення розміру компенсації за відпустку складає (4944,75 грн. +9440,00 грн.) : 48 календарних днів =299,68 грн.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає сума компенсації за невикористані 16 календарних днів щорічної основної відпустки у розмірі 4794,88 грн.=(299,68 х 16), відтак, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік у сумі 9440,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону № 889-VIII державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Дана гарантія у виплаті грошової компенсації пов'язана лише із правом особи на щорічну основну оплачувану відпустку та обмежується строком такої відпустки або способом реалізації такого права.

Із довідки відділу культури Олешківської РДА від 21.11.2018 року № 40/01-21 про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату слідує, що посадовий оклад позивача становить 6500,00 грн., ранг - 600,00 грн., вислуга років 6500,00 х 36 % = 2340,00 грн.

Суд відмічає, що саме із вини відповідача-1 позивач не скористалась правом на відпустку, відтак суд задовольняє вимогу ОСОБА_1 про стягнення з відповідача-2 на користь позивача грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2018 рік у сумі 9440,00 грн. (6500,00 +600,00+2340,00).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-2 моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

У судовому засіданні позивач пояснила, що впродовж двох років відповідач-1 здійснює тиск на позивача у спосіб незаконного звільнення та ненадання відпусток, що стало підставою для неодноразового звернення ОСОБА_1 до суду із позовами за захистом порушених прав. Всі судові справи вирішені на користь позивача. Внаслідок пережитих нервових потрясінь, пов'язаних із незаконними звільненнями, позивач у період з 10.01.2019 року по 21.01.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Херсонському обласному кардіологічному центрі. Через ослаблений стан здоров'я не може займатися пошуками нової роботи щоб мати постійний заробіток, необхідний для забезпечення найнеобхідніших матеріальних потреб та для погашення накопичених боргів. Протиправні дії голови Олешківської РДА стосовно позивача призвели до погіршення стану здоров'я та тривалого лікування, а також до значних матеріальних збитків, пов'язаних з вимушеними прогулами та витратами на лікування, тобто завдали ОСОБА_1 моральних страждань.

Надаючи оцінку даним вимогам позивача, суд застосовує наступні положення законодавства.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5 передбачено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд погоджується із позивачем, що незаконність попередніх звільнень та порушення права на відпочинок призвели до перебування її у пригніченому стані та емоційному перенапруженні, наслідком чого стало зниження ділової репутації позивача, як державного службовця, що вплинуло на відносини із колегами, а також на її емоційно-психологічний стан.

Всі зазначені факти значним чином змінили ритм та порядок життя позивача, порушили її нормальні життєві зв'язки, для відновлення яких позивач повинна прикладати значні додаткові зусилля.

З урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. є непропорційним порівняно із характером спричинених моральних страждань, а тому, присуджує з відповідача-2 відшкодування на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачами не надано суду належних доказів наявності законних підстав для ненадання позивачу щорічної основної відпустки та невиплати грошової допомоги за 2018 рік.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 9, 14, 70, 73-78, 90, 139, 205, 242-246, 257, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб Олени Валентинівни щодо ненадання ОСОБА_1 частини щорічної основної відпустки тривалістю 16 календарних днів за період з 27.10.2017 року по 26.10.2018 року та невиплату грошової допомоги за 2018 рік.

Стягнути з Олешківської районної державної адміністрації (75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 24, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 16 календарних днів у сумі 4794 (чотири тисячі сімсот дев'яносто чотири) грн. 88 коп.

Стягнути з Олешківської районної державної адміністрації (75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 24, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) грошову допомогу за 2018 рік у сумі 9440 (дев'ять тисяч чотириста сорок) грн.

Стягнути з Олешківської районної державної адміністрації (75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 24, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) моральну шкоду у сумі 5000 (п'ять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 лютого 2019 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 106020000