Справа № 826/14181/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2019 року № 826/14181/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін матеріали адміністративної справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

Регіональної філії «Південно-Західна залізниця»

до Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради

про визнання протиправною бездіяльність, стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради (далі по тексту - відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради в частині невиконання вимог п.6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 04 березня 2002 року №256, а саме: не реєстрації за період жовтень – грудень 2016 року, січень – квітень 2017 року додаткових зобов’язань за фактично надані послуги електрозв’язку залізницею окремим категоріям громадян по місту Жмеринка на не надсилань інформації про додаткові зобовязання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконкому Жмеринської міської ради;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради 10715,96 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» витрати, які понесла залізниця за надані послуги електрозв’язку за період жовтень – грудень 2016 року, січень - квітень 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в порушення вимог чинного законодавства України щодо пільг, компенсацій та гарантій, відповідачем було протиправно не здійснено заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, а саме: не зареєстровано за період з жовтня 2016 по квітень 2017 року додаткових зобов'язань за фактично надані позивачем послуги електрозв’язку залізницею окремим категоріям громадян по місту Жмеринка; не надіслано відповідної інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Жмеринської міської ради та не сплачено Регіональній філії «Південно-західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати за надані послуги електрозв’язку за спірний період у сумі 10715,96 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16 жовтня 2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, а також вказані витрати не були передбачені бюджетною програмою з урахуванням чого відповідач діяв правомірно.

09 листопада 2018 року представником позивача через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає стосовно порушення строків звернення, що, оскільки бездіяльність відповідача носить триваючий характер і не припинена станом на час розгляду справи, відсутні підстави вважати, що строк звернення з даним позовом пропущений. По суті заявлених позовних вимог зазначено, що позивачем за спірний період надано пільговим категоріям громадян послуги на загальну суму 10715,96 грн., факт надання яких підтверджений відповідними розрахунками, з урахуванням чого у відповідача відсутні підстави для вчинення оскаржуваної бездіяльності.

19 листопада 2018 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, де зазначено про пропуск строків звернення позивача до суду та про відсутність у діях відповідача ознак протиправності, оскільки згідно положень бюджетного законодавства відповідач не мав законних підстав для відшкодування витрат за надані послуги у 2017 році.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху для надання позивачу часу для подання належним чином засвідчених копій доказів на підтвердження заявленої суми до стягнення (списки та розрахунки), доказів направлення відповідачу списків та розрахунків за спірний період.

08 лютого 2019 року позивачем подано на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2019 року докази направлення відповідачу та отримання ним рахунків, списків і розрахунків за надані послуги, копії помісячних рахунків та розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян за спірний період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в період з жовтня 2016 по квітень 2017 року надавалися послуги електрозв’язку залізницею окремим категоріям громадян по місту Жмеринка на загальну суму 10715,96 грн. Протягом періоду з жовтня 2016 по квітень 2017 року в підтвердження розміру витрат на послуги електрозв’язку, позивачем щомісячно надсилались на адресу відповідача відповідні розрахунки за послуги зв’язку в розрізі категорій пільговиків згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом спірного періоду.

Пільги по наданню послуг електрозв’язку окремих категорій громадян передбачені такими нормативними актами України: Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про охорону дитинства».

Згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості, актів звірки та розрахунків позивачем за період жовтень 2016 – березень 2017 року надано послуг електрозв’язку на суму 10715,96 грн.

Проте, відповідачем відшкодування витрат за надані послуги електрозв’язку окремих категорій громадян в повному обсязі не здійснювалось у зв'язку з тим, що Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» не передбачено видатки на оплату компенсацій за послуги електрозв’язку окремих категорій громадян за рахунок коштів Державного бюджету.

Вважаючи спірну бездіяльність протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з п.6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» реорганізовано шляхом злиття у публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до п.1 Наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 30 листопада 2015 року №512-Ц/од визначено, що 30 листопада 2015 року є датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України - (Укрзалізниці) та підприємств і установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200, одним з яких є ДТГО «Південно-Західна залізниця». З 01 грудня 2015 року розпочало господарську діяльність Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», яке відповідно до п.2 Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №735 є правонаступником усіх прав та обов'язків ДТГО «Південно-Західна залізниця».

У частині 1 статті 7 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» надавалися протягом періоду жовтень 2016 – березень 2017 року послуги по електрозв’язку окремих категорій громадян у місті Жмеринка Вінницької області.

При цьому, між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір №ПЗ/ШЧ-4-135672/НЮ на відшкодування коштів за пільгове надання телекомунікаційних послуг від січня 2013 року, за умовами якого позивачем надаються послуги електрозв’язку пільговим категоріям громадян міста Жмеринка. Замовник відповідно до представлених виконавцем розрахунків витрат на надання послуг, компенсує йому ці витрати за рахунок субвенцій з державного бюджету в межах виділених кошторисних призначень по мірі поступлення коштів. Договір набуває чинності з січня 2013 року та діє до 31 грудня 2013 року. Термін дії договору продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін не заявить письмово іншій стороні про своє небажання продовжити дію договору не менше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору. Як зазначено позивачем договір діяв до 01 квітня 2017 року. З 13 квітня 2017 року укладено аналогічний договір про прядок відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Так, правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільги по наданню послуг електрозв’язку окремих категорій громадян передбачені такими нормативними актами України: Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про охорону дитинства».

Ці законодавчі акти закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та встановлюють безумовний обов'язок підприємств залізничного транспорту надавати пільги визначеним категоріям громадян, у зв'язку чим органи державної влади і місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством, зобов'язані відшкодувати збитки підприємств від застосування пільг незалежно від наявності чи відсутності бюджетних коштів.

Згідно зі статтею 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Підпунктом «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об’єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: державні програми соціального захисту.

Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів передбачені в підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; виплати громадянам частини невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з електропостачання для індивідуального опалення; допомоги сім’ям з дітьми, малозабезпеченим сім’ям, особам з інвалідністю з дитинства, дітям з інвалідністю, тимчасової державної допомоги дітям, допомоги по догляду за особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в тому числі на догляд (крім державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 1-3 частини першої статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" (1727-15)), щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня", та поштові витрати за рахунок субвенцій з державного бюджету відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України (2456-17) визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим, постановою КМУ від 04 березня 2002 року №256 (далі – Порядок №256).

Як встановлено пунктами 2 і 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року №256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджетах міст та районних бюджетах на зазначені цілі; головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчим органам рад (міст республіканського і обласного значення).

За змістом пункту 6 Порядку, фінансові органи районних адміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського і обласного значення) на підставі актів звіряння щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх фінансовим органам обласних, Київської міської держадміністрації, управління державного казначейства областей, м. Києва щодо послуг зв'язку, зокрема безпроводного доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем вчинено дії щодо виконання зобов’язань згідно укладених з відповідачем договорів шляхом надання послуг електрозв’язку пільговим категоріям населення по місту Жмеринка пртягом спірного періоду та у відповідності до вимог Порядку №256 направлено відповідачу розрахунки витрат на суму, яка підлягає компенсації, копії яких долучено до матеріалів справи.

Зважаючи на те, що позивачем щомісячно протягом спірного періоду надсилалися на адресу відповідача розрахунки на відшкодування в розрізі категорій пільговиків та облікові форми відповідно до вимог, відповідач на виконання пункту 6 Порядку повинен був надіслати інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем в порушення вимог пункту 6 Порядку не були зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею.

Уповноваженим державою головний розпорядник коштів в м. Жмеринка є Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від виконання відповідної частини своїх повноважень, визначених відповідними нормами Бюджетного кодексу України та Порядком №256, відмовляючи в компенсації позивачу частини витрат вартості послуг електрозв’язку за рахунок коштів державного бюджету, внаслідок чого утворилась заборгованість за спірний період, яка становить 10715,96 грн., з яких: заборгованість по відшкодуванню пільг за жовтень-грудень 2016 та січень – квітень 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - 9717,57 грн.; заборгованість по відшкодуванню пільг за жовтень-грудень 2016 та січень – квітень 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» складає 391,45 грн.; заборгованість по відшкодуванню пільг за жовтень-грудень 2016 та січень – квітень 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» складає 269,76 грн.; заборгованість по відшкодуванню пільг за жовтень-грудень 2016 та січень – квітень 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про охорону дитинства» (багатодітні сім’ї) складає 337,18 грн.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із системного аналізу вказаних приписів законодавства суд приходить до висновку, що відсутність бюджетного асигнування не може бути підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.

Таким чином, а також зважаючи на те, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій та бездіяльності, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» до Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині невиконання вимог п.6 Порядку №256, а саме: не реєстрації за період жовтень – грудень 2016 року, січень – квітень 2017 року додаткових зобов’язань за фактично надані послуги електрозв’язку залізницею окремим категоріям громадян по місту Жмеринка на не надсилань інформації про додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконкому Жмеринської міської ради та стягнення з відповідача 10715,96 грн. на користь позивача витрат, які понесла залізниця за надані послуги електрозв’язку за період жовтень – грудень 2016 року, січень - квітень 2017 року підлягає задоволенню, а оскільки відповідачем не проводилось відшкодування витрат, які понесла залізниця за надання послуг електрозв’язку пільговим категоріям громадян за спірний період у загальній сумі 10715,96 грн., зазначена сума підлягає стягненню у повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 77, 78, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради в частині невиконання вимог п.6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 04 березня 2002 року №256, а саме: не реєстрації за період жовтень – грудень 2016 року, січень – квітень 2017 року додаткових зобов’язань за фактично надані послуги електрозв’язку залізницею окремим категоріям громадян по місту Жмеринка на не надсилань інформації про додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконкому Жмеринської міської ради.

3. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради 10715,96 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» витрати, які понесла залізниця за надані послуги електрозв’язку за період жовтень – грудень 2016 року, січень - квітень 2017 року.

4. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради (23100, м. Жмеринка, вул. Доватора, 49, ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 3 524,00 грн (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова