Справа № 362/6281/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
27 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 362/6281/16-а
провадження № К/9901/24324/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 362/6281/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
за касаційною скаргою Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області (суддя Корнієнко С. В.) від 23 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Сорочко Є. О., Межевича М. В., Земляної Г. В.) від 15 лютого 2017 року, встановив:
І. РУХ СПРАВИ
1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області (правонаступник Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області), в якому просив:
- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку;
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII) з моменту його звернення до суду.
2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що він у період з 23 червня 1986 року по 25 червня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим, має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 10 років. Однак, Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області рішенням № 4441/04 від 28 вересня 2016 року протиправно відмовило йому у призначенні такої пенсії.
3. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, позовні вимоги задоволено.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 03 травня 2017 року Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
8. 16 лютого 2018 року касаційну скаргу Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
9. Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
10. Станом на 27 лютого 2019 року заперечення або відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням (перереєстрованим) серії НОМЕР_1 , виданим Київською обласною державною адміністрацією від 17 вересня 2013 року.
12. Після досягнення 50 років позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області з заявою про призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII.
13. Рішенням Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28 вересня 2016 року № 4441/04 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, у зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували факт роботи в зоні відчуження. Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що на запити, які були зроблені відповідачем до управлінь Пенсійних фондів, ТОВ «Силует», надійшла відповідь про те, що документи, які підтверджують факт роботи позивач в зоні відчуження відсутні, а посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видане на ім`я ОСОБА_2 , а за паспортом ім`я позивача ОСОБА_3 .
14. Вважаючи протиправними вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем подано достатньо відомостей на підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
16. В обґрунтування такого висновку, суди попередніх інстанцій, з посиланням на ст. 15, 55 Закону № 796-XII та Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), зазначили, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
17. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначив, що хоча надані позивачем документи (наказ № 114 від 23 червня 1986 року та архівна довідка від 20 квітня 1993 року № 134, видана Звенигородським районним комбінатом побутового обслуговування населення), і містять розбіжності у кінцевій даті перебування позивача у зоні відчуження, однак узгоджуються в частині початкової дати перебування позивача у такій зоні з 23 червня 1986 року, тобто до 01 липня 1986 року (незалежно від кількості робочих днів). Тому неприйняття до уваги таких документів відповідачем є необґрунтованим.
18. Водночас апеляційний суд вказав, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, однак лише сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі не можуть бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії, зокрема через незбереження роботодавцем табелю робочого часу, посвідчення про відрядження, відомості заробітних плат та преміювання.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
19. У касаційній скарзі скаржник вказує, що ОСОБА_1 не має права на пільгову пенсію, оскільки надані позивачем документи не дають можливості підтвердити факт його перебування в зоні відчуження.
20. Зокрема, скаржник зазначає про відсутність жодних первинних документів про роботу позивача у зоні відчуження, зокрема, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження, наказів про преміювання за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.
22. Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом № 796-XII.
23. Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
24. Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.
25. Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
26. Відповідно до Порядку № 22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону № 796-XII, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
27. Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення в особи права на призначення пенсії із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (у період з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів).
28. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, наступні документи:
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії;
- архівну довідку від 20 квітня 1993 року № 134, видану Звенигородським районним комбінатом побутового обслуговування населення, згідно якої підтверджено, що ОСОБА_1 , дійсно був відряджений в Рудня-Вересня Київської області з 23 червня 1986 року по 25 червня 1986 року (наказ № 114 від 23 червня 1986 року по Звенигородському райбуткомбінату) з метою надання допомоги постраждалим для санітарної обробки, та його заробітна плата за ці дні складала 60 руб.84 коп., в потрійному розмірі;
- наказ Звенигородського побутового обслуговування населення № 114 від 23 червня 1986 року, який містить відомості про командирування позивача в Іванківський райбуткомбінат Київської області з 23 червня по 01 липня 1986 року з метою надання допомоги постраждалим для санітарної обробки.
29. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (ухвала від 04 вересня 2015 року у справі № 690/23/15-а) та Верховного Суду (постанова від 18 вересня 2018 року у справі № 520/9284/17) єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
30. Враховуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відсутність первинних документів, не може бути підставою для позбавлення позивача права на належне пенсійне забезпечення, оскільки наявні в позивача документи, які долучені до матеріалів справи, містять дані на підтвердження факту його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є достатніми для призначення йому пільгової пенсії, передбаченої ст. 55 Закону № 796-XII.
31. Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на відсутність первинних документів (табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження, наказів про преміювання за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), які підтверджують період перебування позивача у зоні відчуження, є безпідставними та висновків судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки обставини справи та надані на їх підтвердження документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ. В свою чергу посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.
32. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про часткове задоволення позовних вимог.
33. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
34. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
35. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
36. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 362/6281/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова
Судді В. М. Кравчук
О. П. Стародуб