Справа № 265/6289/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

м. Київ

справа №265/6289/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30011/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 265/6289/16-а

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області (далі - управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою управління ПФУ, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління ПФУ м. Маріуполя Донецької області

на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Мельник І.Г. та

ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Арабей Т.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 2732-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ);

- зобов'язати управління ПФУ призначити та розрахувати пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, починаючи з 28 вересня 2016 року.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 20 серпня 2016 року вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) (57 років 6 місяців), має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком в порядку передбаченому статтею 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стаж державної служби 34 роки 21 день (станом на 22 серпня 2016 року). 28 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за Законом № 2732-ХІІ, але 21 жовтня 2016 року відповідач рішенням від 07 жовтня 2016 року № 4252/923 відмовив їй в призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на положення Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), який набув чинності 01 травня 2016 року та згідно частини третьої статті 3 даного Закону, дія цього нормативно-правового акту не поширюється на суддів. Вважаючи такі дії протиправними, просила суд зобов'язати відповідача призначити та розрахувати їй пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, починаючи з 28 вересня2016 року, тобто з моменту звернення до управління ПФУ.

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, позов задоволено частково:

- визнав протиправними дії управління ПФУ, які полягають у відмові ОСОБА_1 у призначені пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ;

- скасував рішення управління ПФУ від 07 жовтня 2016 року № 4252/923 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ;

- зобов'язав управління ПФУ призначити та розрахувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, починаючи з 28 вересня 2016 року.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що позивач має право на призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ, з часу звернення із заявою про призначення пенсії до управління, а саме з 28 вересня 2016 року, а дії відповідача щодо відмови позивачці у призначенні пенсії як держслужбовцю є неправомірними.

03 лютого 2017 року управління ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 3 Закону № 889-VIII, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Дія цього Закону не поширюються, зокрема на суддів. Таким чином, станом на день набрання чинності Закону № 889-VIII (01 травня 2016 року), позивач не обліковується як державний службовець, тому не має права на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 лютого 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

01 лютого 2017 року до суду касаційної інстанції від Лівобережного об'єднаного управління ПФУ м Маріуполя Донецької області надійшла заява про заміну відповідача у зв'язку з його реорганізацією шляхом злиття, внаслідок чого було утворено правонаступника - Лівобережне об'єднане управління ПФУ м. Маріуполя Донецької області.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 20 червня 2003 року по теперішній час працює на посаді судді Апеляціного суду Донецької області (а.с. 9-10, 11).

28 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Рішенням управління ПФУ від 07 жовтня 2016 року №4252/923 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону№ 3723-ХІІ, у зв'язку з тим, що пунктом 3 статті 3 Закону № 889-VIIІ не поширюється на суддів (а.с. 12).

Як вбачається з довідки Апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2016 року №3.5.-12/117/2016 року та копії трудової книжки від 01 грудня 1976 року, позивач - ОСОБА_1 (1953 року народження) має загальний стаж роботи 39 років, 09 місяців, 07 днів, з них стаж роботи на прокурорських посадах - 13 років, 03 місяці, 21 день, стаж роботи на посадах судді - 20 років, 10 місяців, 06 днів (станом на день звернення до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії від 28 вересня 2016 року).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону 1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 25 Закону № 3723-XII передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону № 3723-XII, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах суддів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 затверджений новий Порядок обчислення стажу державної служби, яким стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889-VIII та до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Враховуючи наведене, вірним є висновки судів попередніх інстанцій про те, що період роботи позивачки суддею Апеляційного суду Донецької області відповідачем неправомірно не враховано у стаж її роботи на посадах державної служби.

З урахування стажу роботи позивача на прокурорських посадах - 13 років та з 20 червня 2003 року суддею апеляційного суду, станом на 01 травня 2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) ОСОБА_1 мала більше 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що вона має право на отримання пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIІІ.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами першої та апеляційної інстанції оскаржуваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив (статті 52 КАС України).

За таких обставин, слід здійснити заміну відповідача у цій справі на правонаступника.

Керуючись статтями 52, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача - управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на його правонаступника Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області.

Касаційну скаргу Лівобережного об'єднананого управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі № 265/6289/16-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду