Справа № 500/9130/18
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/9130/18
Провадження № 2-а/500/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області капрала поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №792493 від 14.12.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом доінспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області капрала поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 792493 від 14.12.2018 року та закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що він, 14.12.2018 року приблизно о 10.37 годин дійсно керував транспортним засобом АЗЛК 21412, державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Ізмаїлі. В цей час, на пр. Суворова, його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що при повороті ліворуч, він не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2 (б) ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП, у звязку із чим була складена постанова та накладено на нього адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 792493 від 14.12.2018 року такою, що підлягає скасуванню. Так, позивач вважає, що були такі порушення при винесенні постанови відносно нього, як: не доведеність порушення ним ПДР; позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП; відсутність доказів у справі, які б доводили його вину; відсутність в постанові відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення; до матеріалів справи не долучено відеозапис про скоєння ним адміністративного правопорушення; не зясовані всі обставини справи. Відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил подачі попереджувальних сигналів, яке б доводило його вину. В постанові відсутній його підпис та не зроблено відповідного запису про відмову від підпису у присутності свідків. Позивач зазначає, що він є пильним, уважним та обережнім водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому рухаючись 14.12.2018 року на своєму автомобілі при виконанні маневру увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. Але, вже від працівників патрульної поліції він дізнався про несправність, яку на місці, в присутності інспектора полагодив, на підтвердження чого він зробив декілька фотографій. Також, він врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, враховуючи всі фактори, вважає, що він не порушував ПДР, перешкод у здійсненні права керування іншим особам не доставляв. При вирішенні справи поліцейський не врахував, що сталося так не з його вини. Несправність виникла саме в дорозі, яку він на місці полагодив та усунув несправність поправивши контакт на покажчику повороту відповідного напрямку, який відійшов, у зв'язку з тим, що погане дорожнє покриття - ями і великі вибоїни, тобто він скористався п.31.5 ПДР України, в якому зазначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 («ї»; «д» - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги. Також, поліцейський не мав права розглядати справу на місці правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки не сповістив.

В судове засідання представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не зявився, надав електронною поштою письмові пояснення щодо позову, згідно яких просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що факт порушення ПДР позивачем підтверджується відеозаписом з відео реєстратора інспектора патрульної поліції.В своєму позові позивач підтверджує факт того, що в нього дійсно в той момент не горів покажчик повороту відповідного напрямку, через технічну несправність. Проте дані твердження спростовуються відеозаписом поліцейських, адже після того, як водій вчинив правопорушення, не ввімкнувши лівий покажчик повороту перед поворотом ліворуч, він ввімкнув його перед наступним поворотом ліворуч, з чого слідує, що технічної несправності не було, а покажчик повороту був справний.Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вчинення ним правопорушення. Відповідач мав право виносити постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 14.12.2018 року о 10:54:45 год. інспектором 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області капралом поліції ОСОБА_2 по пр. Суворова, 124 в м. Ізмаїлі Одеської області у відношенні ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 792493 від 14.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З постанови від 11.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 14.12.2018 року о 10:37:06 год. по пр. Суворова, 100 в м. Ізмаїлі керував транспортним засобом АЗЛК 21412, номерний знак НОМЕР_1, з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 здійснив поворот ліворуч та не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, чим скоїв правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 9.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області капрала поліції ОСОБА_2, як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факту здійснення позивачем повороту ліворуч не ввімкнувши відповідний покажчик повороту.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

Стосовно посилань представника третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на наявність відеозапису подій суд зазначає, що 31.01.2019 року в електронному вигляді від представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 надійшли пояснення без відеозапису з відеореєстратора, про що був складений акт від 31.01.2019 року № 92.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч.2 ст. 122 належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №760/2846/17.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №792493 від 14.12.2018 року і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Шкільна, 85; ідентифікаційний номер НОМЕР_3) до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області капрала поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в Одеській області (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №792493 від 14.12.2018 року -задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №792493 від 14.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 лютого 2019 року.

Суддя: ОСОБА_4