Справа № 607/7630/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 607/7630/16-а

адміністративне провадження № К/9901/36841/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 607/7630/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Домобудівник», про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (суддя Стельмащук П. Я.) від 08 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Довгополова О. М., Глушка І. В., Ільчишин Н. В.) від 18 липня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом від 24 червня 2016 року № 18 засідання комісії Тернопільського управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 24 червня 2016 року № 397/06 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням трудового стажу за період з 22 жовтня 1982 року по 21 серпня 1992 року на посаді електрозварювальника ручного зварювання до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію на підставах, визначених пенсійним законодавством, у тому числі за весь строк її неотримання, починаючи з дня досягнення пенсійного віку, тобто з 29 березня 2016 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про протиправну відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності пільгової довідки, яка підтверджує стаж за шкідливими умовами праці.

3. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, позов задоволено частково:

- скасовано рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій у Тернопільському районі, оформлене протоколом від 26 червня 2016 року № 18, щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах, із зарахуванням трудового стажу за період роботи з 22 жовтня 1982 року до 21 серпня 1992 року на посаді елетрозврювальника ручного зварювання, до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах з 29 березня 2016 року;

- у задоволенні решти вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, винести рішення, яким задовольнити касаційну скаргу.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. 06 вересня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року - без змін.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 13 березня 2018 року касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі № 607/7630/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Як свідчать матеріали справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивач - ОСОБА_2 з 22 жовтня 1982 року прийнятий на роботу електрозварювальника ручної зварки в домобудівельний комбінат тресту «Тернопільпромбуд» та звільнений 19 березня 2002 року з ТОВ «Домобудівник»; з 05 лютого 2004 року працював на ВАТ «Тернопільвтормет» на посаді газорізальника відділу сировини і був звільнений 23 червня 2010 року, що підтверджується записами трудової книжки.

12. Після досягнення 55-річного віку, 29 березня 2016 звернувся із письмовою заявою до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

13. Рішенням відповідача, оформленим протоколом від 26 червня 2016 року № 18, позивачу відмовлено у призначенні такої пенсії. Рішення відповідача мотивоване тим, що позивач не надав довідок, які б підтвердили його пільговий стаж роботи за період з 22 жовтня 1982 року до 19 березня 2002 року на посаді електрозварювальника ручної зварки та не надав доказів проведення атестацій робочих місць за умовами праці, для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах. Тому, із поданих ним документів вбачається, що його пільговий стаж становить 6 років 1 місяць 15 днів, який є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

14. Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах, оформлене протоколом від 26 червня 2016 року № 18, є протиправним, оскільки у позивача наявний загальний трудовий стаж, який становить понад 35 років, в тому числі на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах 28 років 1 місяць. У ТОВ «Домобудівник» проводилась атестація робочих місць. Стаж роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, який не зараховано відповідачем до пільгового стажу з 22 жовтня 1982 року до 21 серпня 1992 року на посаді елетрозврювальника ручного зварювання підтверджений наявними та дослідженими судом доказами.

16. Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача призначити таку пенсію з 23 березня 2016 року, суди зазначили, що пенсія призначається з дня звернення з відповідною заявою, заяву позивач подав 29 березня 2016 року.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що заявник не давав довідок, які б підтвердили його пільговий стаж роботи в період з 22 жовтня 1982 року по 19 березня 2002 року на посаді електрозварювальника ручної зварки в ТОВ «Домобудівник» та не надав матеріали проведених атестацій робочих місць за умовами праці працівників, для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах праці працівників, для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах. Отже, з поданих документів стаж роботи заявника на пільгових умовах становить 06 років 01 місяць 15 днів, який є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 55-річного віку.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

19. Спірним у даній справі є наявність чи відсутність у позивача права на зарахування до пільгового стажу часу його роботи з 22 жовтня 1982 року до 21 серпня 1992 року на посаді елетрозврювальника ручного зварювання.

20. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

22. Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

23. Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

24. Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачалися електрозварники та їх підручні.

25. Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №210, передбачалася посада «електрозварник».

26. Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені електрозварники.

27. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

28. Відповідно до п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

29. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

30. Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

31. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

32. Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

33. При цьому, стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці після 22 серпня 1992 року.

34. Отже, професія електрогазозварювальник в спірний період була передбачена у всіх Списках № 2 за 1956, 1991 та 1994 роки. При цьому, робота позивача на посаді електрогазозварника з 22 жовтня 1982 року по 21 серпня 1992 року не вимагає підтвердження атестації робочого місця. Крім того, відповідно до довідки від 29 червня 2016 року № 39/06/16-2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (додаток № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній), виданої ТОВ «Домобудівник» позивачу, слідує, що ОСОБА_2 дійсно працював повний робочий день в ТОВ «Домобудівник» з 22 жовтня 1982 року по 22 березня 1991 року та виконував зварювальні роботи по виготовленню арматурних сіток та каркасів за професією, посадою електрозварювальннк, що передбачена Списком 2 за період з 22 жовтня 1982 року по 21 березня 1991 року (8 років 4 місяці 12 днів) Постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Наказом керівника підприємства «Тернопільський домобудівний комбінат» від 13 вересня 1993 року № 163 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» проведено атестацію робочих місць, в тому числі електрозварювальника, та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали на цих посадах.

35. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що записи у трудовій книжці та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком № 2, що надає право на включення цього періоду до стажу та право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

36. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач необґрунтовано і безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправним.

37. Оцінюючи наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів зазначає, що, вони дублюють позицію Пенсійного органу, викладену в запереченнях на позов та в апеляційній скарзі. Всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, скаржником у касаційній скарзі не зазначено.

38. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про задоволення позовних вимог.

39. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

40. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

42. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі № 607/7630/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб