Справа № 824/505/18-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/505/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

19 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року (ухвалене 08 жовтня 2018 року, повний текст рішення складено 23 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанови заступника начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/2ПТ/ТД-1-ФС/081 від 16.05.2018 р. та постанови заступника начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/1ПТ/ ЗБ-2ФС/082 від 16.05.2018 р.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги позивач стверджує про те, що відповідач порушив строк розгляду справи про накладення штрафу.

Додатково в судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що ФОП ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про працю постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 25 липня 2018 року, яка набрала законної сили, тому оскаржувані постанови є повторним притягненням позивача до відповідальності, а отже є незаконними.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про те, що в разу допуску до інспекційного відвідування самі по собі порушення порядку проведення контрольного заходу не роблять наслідки перевірки нікчемними.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 28.05.2002 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 31-33).

На підставі направлень №2054, 2056 від 07.11.2017 р. та наказу на проведення фактичної перевірки №323фп від 07.11.2017 р., з метою перевірки дотримання суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) у період з 07.11.2017 р. по 15.11.2017 р. посадовими особами Головного управління ДФС у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку господарської одиниці бар "ІНФОРМАЦІЯ_3" за адресою: АДРЕСА_1 суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_3, за результатами якої складено акт №0160/24/13/РРО/229/1621940 від 15.11.2017 р. (а.с. 59-62).

В акті перевірки 0160/24/13/РРО/229/1621940 від 15.11.2017 р., зокрема, зафіксовано, що ОСОБА_4, згідно з наданими ним під час перевірки поясненнями, станом на 07.11.2017 р. проходив стажування у ОСОБА_3 без належного оформлення трудових відносин. В ході перевірки ОСОБА_3 було укладено трудову з ОСОБА_4 з 13.11.2017 р. (а.с. 61-62).

На підставі наказу Управління Держпраці у Чернівецькій області від 24.04.2018 р. №198, інформації Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 16.11.2017 р. № 4075/24-13-13-05 щодо можливого порушення законодавства про працю, направлення на проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 24.04.2018 р. №04-074, посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області проведено інспекційне відвідування/невиїзне інспектування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (юридична адреса - АДРЕСА_1 (бар "ІНФОРМАЦІЯ_3"), місто Чернівці, тривалістю 2 робочих дні з 25.04. по 26.04.2018 р. (а.с. 108, 109).

25.04.2018 р. відповідач склав вимогу про надання/поновлення документів №ЧВ-229/18/10/ПД, якою зобов'язано позивача у строк до 10 год 00 хв. 02.05.2018 року надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: штатні розклади за період з 01.01.2015 по 28.02.2018 р.р.; трудовий договір з ОСОБА_5 від 19.03.2007 р.; табель обліку робочого часу, розрахунково-платіжні та відомості на виплату заробітної плати за період з 01.01.2015 р. по 28.02.2018 р.; правила внутрішнього трудового розпорядку по бару "ІНФОРМАЦІЯ_3"; звіти зі сплати ЄСВ, а саме Таблиця №6 за 2016 р.; пояснення: про облік робочого часу, доплати за роботу у нічний час, святкові дні, про індексацію заробітної плати найманим працівникам, оплату праці практикантів ПТУ №8, прийом на роботу ОСОБА_4 (а.с. 68).

02.05.2018 р. посадовими особами управління Держпраці у Чернівецькій області за результатами інспекційного відвідування складено акт №ЧВ-229/18/10/НД/АВ, відповідно до якого виявлено наступні порушення:

- ч. 3 ст. 24 КЗпП України - укладення трудового договору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 допускала до роботи до укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на посаду офіціанта 07.11.2017 р. Трудовий договір з ОСОБА_4 укладений 13.11.2017 р. За період з 07 листопада по 13 листопада 2017 р. (враховуючи допущену відповідачем описку з 07 по 13.01.2017 р.) ОСОБА_4 виконував роботу офіціанта без укладення трудового договору та без повідомлення до ДФС;

- п.п. 1 п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №1078 та ч.1 ст. 115 КЗпП України "Строки виплати заробітної плати" в частині не помісячного нарахування і виплати індексації заробітної плати. Вказана індексація заробітної плати нарахована та виплачена 20.04.2018 р. в порушення вимог п.п. 1 п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення індексація заробітної плати ОСОБА_5 за 2015 р. нарахована не помісячно, а однією сумою у квітні 2018 р. в сумі по 1978,80 грн;

- ч. 4 ст.115 КЗпП України, ст. 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за весь час відпустки у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки, виплачувалася при виплаті заробітної плати. Відпустки надавалися: 1) ОСОБА_6 з 01 вересня по 30 вересня 2017 р. - відпускні виплачувалися частково 20 вересня та 06 жовтня 2017 р., 2) ОСОБА_5 з 08 березня по 31 березня 2017 р. - відпускні виплачувалися частково 20 березня та 06 травня 2017 р. (а.с. 18-25, 69-75).

02.05.2018 р. відповідач виніс припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П, яким вимагав усунути порушення, виявлені за результатами інспекційного відвідування, до 01.06.2018 р. (а.с. 75-79).

На підставі висновків акту інспекційного відвідування 16.05.2018 р. Управління Держпраці у Чернівецькій області винесло постанову №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/081 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі ст.259 Кодексу законів про працю України, ст.53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509 та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, згідно з якою на фізичну особу-підприємець ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн (а.с. 12).

В той же день Управління Держпраці у Чернівецькій області винесло постанову №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/1ПТ/ЗБ-2ФС/082 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, згідно з якою на підставі ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509, абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на фізичну особу-підприємець ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 11169,00 грн (а.с. 13-14).

Не погодившись з вказаними постановами, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується порушення ОСОБА_3 законодавства про працю та зайнятість населення, тому при винесенні оскаржуваних постанов відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч. 2 та 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі - Порядок №509).

Пунктом 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Пунктами 4 та 5 Порядку №509 передбачено, що справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Відповідно до п. 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п. 7 Порядку №509).

Відповідно до п. 8 Порядку №509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Статтею 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.92 р. №2694-ХІІ визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №5067-VI роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правилами п. 6 ч. 1 та 3 ст. 24 КзпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ч.2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. №108/95-ВР встановлено обов'язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 265 КзпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

В акті інспекційного відвідування зафіксовано наступні обставини.

Перевіркою розрахункових відомостей за 2015-2018 р. встановлено порушення вимог п.п. 1.1 п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 та ч. 1 ст. 115 КЗпП України "Строки виплати заробітної плати" в частині не помісячного нарахування і виплати індексації заробітної плати за 2015 р., а саме: бармену-офіціанту бару "ІНФОРМАЦІЯ_3" ОСОБА_5, яка працює за трудовим договором з 19.03.2007 р. за 2015 р. не нарахована та не виплачена індексація заробітної плати в сумі 1978,80 грн. Вказана індексація заробітної плати нарахована та виплачена 20.04.2018 р. У порушення вимог п.п. 1 п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення індексація заробітної плати ОСОБА_5 за 2015 р. нарахована не помісячно, а однією сумою у квітні 2018 р. в сумі по 1978,80 грн.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки, виплачувалася при виплаті заробітної плати. Відпустки надавалися: ОСОБА_6 з 01 вересня по 30 вересня 2017 р. - відпускні виплачувалися частково 20 вересня та 06 жовтня 2017 р. ОСОБА_5 з 08 березня по 31 березня 2017 р. - відпускні виплачувалися частково 20 березня та 06 травня 2017 р.

У фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2017 р. по 01.04.2018 р. оплата за роботу в нічний час не проводилася у підвищеному розмірі, встановленому генеральною, галузевою (регіональною) угодами, не нижче 20 відсотків тарифної ставки окладу) за кожну годину роботи у нічний час. У квітні 2018 р. нараховано доплату за роботу у нічний час у т.ч.: ОСОБА_6 - 1245,00 грн; ОСОБА_5 - 1245,00 грн; ОСОБА_7 - 1245,00 грн, ОСОБА_4 - 425,00 грн; ОСОБА_8 - 420,00 грн. Нарахування доплати за роботу у нічний час не здійснювалося щомісячно, про те доплату нараховано та виплачено вказаним найманим працівникам 20.04.2018 р.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Управління Держпраці в Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/081 від 16.05.2018 р. на фізичну особу підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, яка допускала до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на посаду офіціанта - 07.11.2017 р. Трудовий договір з ОСОБА_4 укладений 13.11.2017 р. За період з 07 листопада по 13.11.2017 р. ОСОБА_4 виконував роботу офіціанта без укладення трудового договору, без повідомлення до ДФС (а.с. 12).

В судовому засіданні від 19.02.2019 року представник позивача визнав вчинення вказаних вище правопорушень ФОП ОСОБА_3, однак зазначив про те, що притягнення до відповідальності за те саме порушення вдруге суперечить ст.61 Конституції України.

Оцінюючи доводи представника апелянта про протиправність одночасного притягнення підприємця до відповідальності за ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч.1, 3 ст. 41 КУпАП за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) і порушення строків виплати заробітної плати, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

За змістом ч. 3, 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за порушення строків виплати заробітної плати та за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також ч.1 ст.41 КУпАП та ч.3 ст.41 КУпАП відповідно.

Відповідно до ч.1-3 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.41 КУпАП порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст.41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ч.2 ст.265 КЗпП України і ч.1,3 ст. 41 КЗпП України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за термінів та обсягів виплати заробітної плати та за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Суд звертає увагу, що і ст. 265 КЗпП, і ст. 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014.

Вищезазначений закон передбачає введення ст.265 КЗпП фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість ст. 41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв'язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб'єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст.265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст.41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП і частини 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Крім того, диспозиції абз.2,3 ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.1,3 ст.41 КУпАП в частині визначення правопорушення тотожні, а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

Верховний Суд постанові від 21 грудня 2018 року в справі №814/2156/16 з приводу аналогічних правовідносин дійшов висновку про те, що враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, суд дійшов висновку, що юридична відповідальність за правопорушення, передбачені у ч.2 ст. 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у ч. 1,3 ст. 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів звертає увагу на те, що за порушення строків виплати заробітної плати, в частині не помісячного нарахування і виплати індексації заробітної плати, строки виплати заробітної плати, оплата за роботу в нічний час, оплата за роботу у святкові і неробочі дні, забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботу, забезпечення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, заробітна плата, а також за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору ФОП ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 25 липня 2018 року, що набрала законної сили. Застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Отже, накладення на позивача штрафу за ті самі правопорушення також постановами заступника начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/2ПТ/ТД-1-ФС/081 від 16.05.2018 р. та №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/1ПТ/ЗБ-2ФС/082 від 16.05.2018 р. є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних постанов необґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень скасувати.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанову заступника начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/2ПТ/ТД-1-ФС/081 від 16.05.2018 року та постанову заступника начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-229/18/10/НД/АВ/П/1ПТ/ЗБ-2ФС/082 від 16.05.2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 28 лютого 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.