Справа № 127/24532/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа №127/24532/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32198/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду від 20.12.2016р. (суддя - Луценко О.І.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017р. (судді - Сторчак В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюк Р.В.) у справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у перерахунку його пенсії на підставі вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції станом на 29.09.2011р.);

-зобов'язати перерахувати йому пенсію за вислугою років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції станом на 29.09.2011р.) в розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Вінницької області від 22.04.2016р. №18/140, з 01.05.2016р., без обмеження її максимального розміру. Та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за минулий час починаючи з 01.01.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що раніше призначена йому пенсія підлягає перерахунку в зв'язку із зміною заробітної плати працівникам прокуратури, у зв'язку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною.

Постановою Вінницького міського суду 20.12.2016р., залишеною без змін ухвалою вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги, зокрема, посилається на те, що перерахунок призначеної йому пенсії має здійснюватися виходячи із норм законодавства, яке було чинним на момент призначення пенсії, оскільки право на перерахунок пенсії надане йому з моменту її призначення і на підставі діючого на час призначення пенсії законодавства.

Заперечуючи проти касаційної скарги відповідач просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з 29.09.2011р. перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 88% від місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури та сплачував відповідні страхові внески до Пенсійного фонду України.

Наказом прокурора Вінницької області від 17.02.2015р. №104к позивача звільнено з посади начальника відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Вінницької області. Стаж роботи безпосередньо в органах прокуратури на посадах прокурорів та слідчих на момент звільнення складав 18 років 2 місяці.

11.05.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з врахуванням довідки прокуратури Вінницької області від 22.04.2016р. №18/140 про заробітну плату та у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» у розмірі 90% від середньомісячного заробітку з 01.05.2016р., а також просив при перерахунку врахувати збільшення його стажу роботи в органах прокуратури.

Листом від 27.05. 2016р. відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку розміру його пенсії, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 01.06.2015р. скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру", у зв'язку з чим з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погодившись із відмовою у перерахунку йому пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до частин 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції до 01.01.2015р.) було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії Закон №1789-ХІІ, який передбачав можливість проведення перерахунку призначених пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, втратив чинність згідно з Законом №1697-VII, а визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VIІ віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, яким відповідного нормативно-правого акту прийнято не було.

Суди дійшли висновку, що вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ при призначені пенсії, проте за умови прийняття КМУ відповідного нормативно-правового акту.

Крім того суди дійшли висновку, що норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду справи є чинними, не визнані неконституційними, а тому підлягають застосуванню всіма юридичними та фізичними особами.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, правових підстав для здійснення такого перерахунку не існувало, а тому суди ухвалили обґрунтовані рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставними і висновки апеляційного суду не спростовують, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Крім того, у спірний період положення Закону України «Про прокуратуру» щодо обмеження пенсій максимальним розміром діяли, неконституційними не визнавались, а тому підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання» якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже скасовано норми законодавства щодо перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає «законних сподівань» на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду від 20.12.2016р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук