Справа № 2040/5574/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 р. м. ХарківСправа № 2040/5574/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача Чернишук К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року по справі № 2040/5574/18 (головуючий І інстанції: Панченко О.В..) за позовом ОСОБА_3 до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №218-1303 від 04.04.2016 року щодо нарахування ОСОБА_3 транспортного податку за 2016 рік на суму 25000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийняте з порушенням норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт наголошує на тому, що відповідачем при визначені середньо ринкового розміру вартості автомобіля, як об'єкта оподаткування було враховано усі складові її визначення, а саме пробігу та тех..стану автомобіля, як то передбачено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Враховуючи обраний спосіб судового захисту в межах спірних правовідносин, характер спору, положення п.20 ч.1 ст.4, ч.6 ст.12 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про незначну складність цієї справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що позивач є власником легкового автомобіля марки Porshe модель Cayenne , державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску - 2013 (а.с. 14).

Згідно оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення від 04.04.2016р. № 218-1303 (а.с. 13) позивачу нараховано податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., не погодившись з яким позивач звернувся до суду з позовними вимогами про скасування цього рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції висновувався на тому, що без інформації про фактичний пробіг неможливо визначити один з обов'язкових коефіцієнтів, та, відповідно, вірно визначити і вирахувати середньо ринкову вартість транспортного засобу, що є обов'язковим при вирішенні питання чи є автомобіль об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Здійснюючи апеляційний перегляду та надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої з огляду на наступне.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, було внесено зміни до Податкового кодексу України, у зв'язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

З урахуванням встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складає 1378 гривень, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

У відповідності до пункту 267.4 статті 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Виходячи з системного аналізу вищевикладеного, колегія суддів вважає, що законодавець на 2016 рік не передбачив залежності нарахування транспортного податку від факту прийняття відповідною радою рішення про встановлення місцевих податків.

Щодо доводів позивача стосовно того, що відповідачем при визначені середньо ринкового розміру вартості автомобіля, не було враховано усі складові її визначення, а саме пробігу та тех..стану автомобіля, як то передбачено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 на виконання пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України було затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (надалі - Методика) (в редакції на час винесення спірного податкового повідомлення - рішення), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком.

П.12 Методика встановлює, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Пунктом 2 Методики встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Так, пунктом 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (надалі-Порядок) врегульовано, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), - ціна нового транспортного засобу в Україні Цн;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

З огляду на правила та механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком, (Методика №66 та Порядок №403), технічний стан автомобіля не має значення.

Стосовно врахування пробігу авто, як складова, що має вплив на відповідний розмір такої вартості, то з огляду на вимоги п.12 Методики та Додатку 2 Порядку №403, при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів, враховується коефіцієнт, який визначається зазначеним Додатком 2. При визначенні коефіцієнта, враховується нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів, тис. кілометрів -27 км.. фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів, тис. кілометрів - понад 27 км.. Коефіцієнт з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів у тис. кілометрів. Тобто, такий коефіцієнт обчислюється автоматично та входить до Порядку №403 обчислення.

Положеннями п.п.267.6.10 п.2676 ст.267 ПК України, передбачено, що фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:

а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Доказів того, що позивач скористався своїм правом на звернення до контролюючого органу з питань звірки тих чи інших показників, що мають вплив на обчислення середньо ринкової вартості автомобіля, безпосередньо пробігу авто, надано не було, а тому заявляти про те, що відповідачем пробіг не був врахований, є безпідставним. Якщо розмір вартості т.з. позивача, враховувалось відповідно до Методики та Порядку, з урахуванням як вже зазначалось Додатку 2, яким встановлений коефіцієнт пробігу, то той пробіг, який мав би вплив на визначення коефіцієнту, який би значно зменшив цю середньо ринкову вартість автомобіля до розмірів нижче чим, 1033500,00 грн., позивачем не надано та на час прийняття спірного ППР спростовано не було.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 Методики, встановлено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

П.13 вищезазначеної Методики №66, Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Доводи сторони позивача стосовно відсутності підстав для виконання приписів пунктів 4, 13 Методики №66 з огляду на те, що така Методика набула чинності лише 19.02.2016 року, а тому є неможливим виконання цих пунктів, є безпідставним. Зазначені пункти врегульовують лише питання відносин ДП "Держзовнішінформ" з Мінекономрозвитку, але ж не спростовує самого обов'язку у платника податків при наявності транспортного засобу, що відповідає вартості встановленому пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, та визначення розміру транспортного податку на підставі отриманої від відповідних органів даних стосовно визначення такого автомобіля, як такого, що є об'єктом оподаткування.

Згідно з пунктами 4, 13 Порядку № 403, джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства. Середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Пунктом 14 Методики передбачено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Аналіз наведеного законодавства вказує на те, що визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, середньоринкова вартість автомобіля, є фактично обов'язковою у застосуванні та врахуванні для контролюючого органу, в особі відповідача, який здійснює обчислення суми податку відповідно до ст..267 ПК України.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Окрім того, судом першої інстанції не було враховано те, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля. Така інформація наявна у матеріалах справи, але судом не врахована.

Додатково, відповідачем надано спрямовану від Мінекономрозвитку і торгівлі України до ДФС України інформацію щодо автомобілів, середньо ринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ". З огляду на цю інформацію, автомобіль позивача є об'єктом, який підлягає оподаткуванню (а.с.23-28).

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим та доведеним, що легковий автомобіль позивача був у 2016 році об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач - платником вказаного податку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів з урахуванням приписів п.1 ч.2 ст.2 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України приходить до висновку, що винесене відповідачем податкове повідомлення - рішення від 04.04.2016 р. як транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25,000 грн. є правомірним та прийняте на підставах та у спосіб визначених податковим законодавством.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем фактично було узгоджене зазначене податкове зобов'язання шляхом його сплати до держбюджету, що підтверджується матеріалами справи.

Стосовно доводів та заперечень наведених стороною позивача щодо неможливості округлення показників об'єму двигуна автомобіля позивача, який має об'єм 3598 куб.см., а за інформацією розрахованою на основі ДП «Держзовнішінформ» такий автомобіль об'єм двигуна визначений як 3,6 куб.см., що підтверджується висновками Верховного Суду від 05.11.2018 р. по справі №822/2687/17, колегія суддів не приймає їх до увагу з огляду на вимоги ч.5 ст.308 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Колегія суддів звертає увагу та зазначає, що ані позивач при зверненні з позовом до суду не визначав зазначені обставини, як самостійні підстави позову, ані суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті рішення не визначав зазначене, які підстави для задоволення позовних вимог. Відшукування нових підстав позову на стадії апеляційного перегляду, які не були заявлені не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Окрім того, наведене стороною позивача судове рішення вищої судової інстанції, не є визначальним в межах цієї справи. Навпаки у порівнянні з іншою судовою практикою та правовими висновками сформованими за результатами розгляду у Верховному Суді з аналогічних спірних правовідносин по транспортному податку за 2016 рік, вказує на користь податкового органу та правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень. Крім того, розрахунок вартісного показника, у якому внаслідок добутку показників вказаних в інформації ДП «Держзовнішінформ отримується число, у якому кількість знаків після коми перевищує два, вважається правильним, якщо з метою скорочення такої кількості знаків до другого знаку після коми округлення не призводить до збільшення такого знаку на « 1» (одиницю).

Таким чином, надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів з огляду на положення ст.317 КАС України приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених судом апеляційної інстанції підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року по справі № 2040/5574/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, а у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 28 лютого 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.О. Бегунц