Справа № 400/2566/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2566/18

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м.Миколаєві, по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 04.10.2018 р. ВП № 56421507 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року у справі №814/3053/17 виконано в повному обсязі, а тому накледний штраф відповідачем є протиправним.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що видатковою частиною бюджету Пенсійного фонду України не передбачено кошти на проведення виплат зазначеній категорії пенсіонерів, тому їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства. Здійснення виплат у повному обсязі можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету. Так, невиконання судового рішення апелянтом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки відсутня фінансова можливість виконати рішення протягом встановленого державним виконавцем строку до отримання відповідного фінансування.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду апеляційної інстанції не надав.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року у справі № 814/3053/17 зобов'язано ГУ ПФУ провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1.

На виконання рішення суду, 11.05.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист. Виконавчий лист предявлений стягувачем на виконання до ВПВР УДВС ГТУЮ.

17.05.2018 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56421507 по примусовому виконанню виконавчого листа від 11.05.2018 року у справі № 814/3053/17. У постанові про відкриття виконавчого провадження держаним виконавцем зобовязано боржника (ГУ ПФУ) виконати рішення суду протягом 10 робочих.

01.06.2018 позивач повідомив Головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області, що перерахунок пенсії проведено. ОСОБА_1 проведено виплату перерахованого розміру пенсії в межах наявного бюджетного фінансування з 01.01.2016 року по 30.04.2018 в сумі 255,52 грн. Крім того, позивачем забезпечується виплата пенсії в перерахованому розмірі щомісячно. Різниця між виплаченою та нарахованою сумою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде проведена згідно відкладної виплати згідно постанови № 103. Також позивач просив закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII.

Постановою Головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 04.10.2018 року в рамках виконавчого провадження ВП №56421507 по примусовому виконанню виконавчого листа від 11.05.2018 року у справі №814/3053/18, винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмір 5100,00 грн., оскільки згідно листа ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за вислугу років. Однак повну виплату перерахованого розміру пенсії не здійснено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення боржником, у межах встановленого державним виконавцем строку не виконано, а лише проведено перерахунок та частково виплачено пенсіонеру належну пенсію. В зв'язку з цим підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, ч.ч.1, 2 ст.75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, згідно Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути застосоване лише при умові, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Апелянт зазначає, що причиною невиконання судового рішення у справі №814/3053/17, в частині виплати грошових коштів, стала відсутність відповідного фінансового забезпечення з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №103 від 21.02.2108 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою врегульовано порядок виплати коштів за період з 01.01.2016 і в подальшому.

Судова колегія суду апеляційної інстанції з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 № 2262-XI (на підставі якої орган ПФУ зобов'язаний провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату недоплаченої пенсії) визначає порядок перерахунку раніше призначених пенсій.

У частинах 1, 4 вказаної статті встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 від 23.02.2018, яка набрала чинності 24.02.2108.

Пунктом 3 означеної Постанови Кабінету Міністрів України № 103 ухвалено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Тобто ця постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначає порядок виплати перерахований пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.

В силу ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління ПФУ від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду (п.2 Положення).

Відповідно до пп.4 п. 2.1 та пп.2 п. 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Таким чином, аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що невиконання судового рішення територіальним органом ПФУ, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не має фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Встановлені обставини справи свідчать, що вже перерахована сума пенсії не виплачена стягувачу у зв'язку з відсутністю державного асигнування, що є поважними причинами не виконання рішення суду, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить ОСОБА_1., не є власністю органу Пенсійного фонду, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

В даному випадку, позивач не мав об'єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. у 2018 році не виділялись.

Крім того, при ухваленні рішення суд відповідно до ст.242 КАС України враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 24.01.2018р. у справі № К/9901/1598/18 (405/3663/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Також, 27.02.2019 року апелянтом надано до суду письмові пояснення у справі, з яких вбачається, що ГУ ПФУ в Миколаївській області вживаються усі можливі заходи, спрямовані на виконання рішення суду по ОСОБА_1

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки позивачем виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/3053/17 не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.287, 308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 04 жовтня 2018 року по виконавчому провадженню № 56421507 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. скасувати.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов