Справа № 1140/2067/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2067/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року

у справі № 1140/2067/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2018 № про зобов'язання сплатити штраф в розмірі 20 % за затримку на 590 календарних днів сплати грошового зобов'язання за платежем ПДВ з суми 32444,90 грн. в розмірі 6488,98 грн.;

- рішення від 03.04.2018 № про застосування штрафу в розмірі 1422,11 грн. і пені в розмірі 443,348 грн. (0,1 % суми недоїмки) за період з 03.04.2015 по 20.10.2017, на загальну суму 1865,45 грн. за платежем єдиний внесок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення від 03.04.2018 № про зобов'язання сплатити штраф в розмірі 20% за затримку на 590 календарних днів сплати грошового зобов'язання за платежем ПДВ з суми 32444,90 грн. в розмірі 6488,98 грн. винесено в зв'язку з несвоєчасною сплатою ПДВ за податковим повідомленням-рішення від 11.06.2013 № . Вказане податкове повідомлення-рішення від 11.06.2013 оскаржене до суду, постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.07.2013 у справі № П/811/2124/13-а, яка залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014, набрала законної сили 06.11.2014. Таким чином, на думку позивача датою узгодження грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 11.06.2013 № є 06.11.2014, а граничним строком самостійного погашення грошового зобов'язання в даному випадку є 16.11.2014. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 03.04.2018 № винесено з порушенням строку, встановленого п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується рішення від 03.04.2018 року № про застосування штрафу в розмірі 1422,11 і пені в розмірі 443,348 грн. (0,1 % суми недоїмки) за період з 03.04.2015 по 20.10.2017, на загальну суму 1865,45 грн. за платежем єдиний внесок позивач зазначив, що воно не містить жодної інформації, з якої суми та у зв'язку з чим контролюючим органом застосований даний штраф. Акт, який є єдиним доказом при прийнятті оскаржуваного рішення, в даному випадку не містить інформації про встановлення в ході проведення камеральної перевірки щодо подання звітності з єдиного внеску чи/або своєчасності його сплати, або несплати. Однак, з аналізу наданого розрахунку штрафної санкції рішення 03.04.2018 № прийняте в зв'язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання за рішенням від 06.03.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14103,14 грн. Водночас, рішення від 06.03.2015 № оскаржено позивачем до Кіровоградського окружного адміністративного суду, яке постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2015 у справі № П/811/1932/15 скасовано. Судове рішення у цій справі набрало законної сили 17.11.2015 на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у цій справі. Отже, підстав для застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску за рішенням від 06.03.2015 № немає, тому рішення від 03.04.2018 № прийняте безпідставно.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Суд дійшов висновку, що датою початку перебігу строку давності в дані справі, необхідно вважати 17.11.2014 - перший робочий день наступний за останнім днем граничного строку добровільної сплати платником податків податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 11.06.2013 року № , оскільки узгодження суми грошового зобов'язання відбулось 06.11.2014, з дати набрання законної сили судовим рішенням. Отже, податкове повідомлення-рішення від 03.04.2018 № в частині нарахованого штрафу у розмірі 6488,98 грн. винесене з порушенням строку давності, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.

Стосовно рішення від 03.04.2018 № про застосування штрафу в розмірі 1422,11 грн. і пені в розмірі 443,348 грн. (0,1 % суми недоїмки) судом встановлено, що штраф та пеня за вказаним рішенням у розмірі 1865,45 грн. нараховані податковим органом у зв'язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску за рішенням від 06.03.2015 № на загальну суму 2115,48 грн. Сплачені позивачем поточні платежі з ЄСВ зараховувались податковим органом в рахунок погашення недоїмки, визначеної рішенням від 06.03.2015 № . Однак, оскільки зазначене рішення постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2015 у справі № П/811/1932/15 (набрала законної сили 17.11.2015) скасовано, тому зобов'язання, визначене рішенням від 06.03.2015 № , не набуло статусу узгодженого та не є недоїмкою позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2018 на загальну суму 6488,98 грн. винесено на підставі п.п.126.1 ст.126 ПК України за несвоєчасну сплату основного платежу в сумі 32444,92 грн. з тих підстав, що 10.02.2015 поновлено податкове повідомлення-рішення № по рішенню суду № 811/2124/13-а від 06.11.2014 про підтвердження донарахованих сум на загальну суму 49529,78 грн., в тому числі основний платіж - 33019,86 грн. та штрафна санкція - 16509,93 грн. Сума боргу на 10.02.2015 становить 48954,85 грн., стягнення вказаної суми в межах виконавчого провадження зараховано 22.09.2016 по платіжному дорученню № 822 від 22.09.2016. Несплата узгодженого податкового зобов'язання становить 590 днів.

Щодо рішення від 03.04.2018 № відповідач зазначає, що по ФОП ОСОБА_1 з 20.11.2014 по 03.12.2014 проведена документальна планова виїзна перевірка, на підставі якої, винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або своєчасно не врахованого єдиного внеску № від 06.03.2015 на загальну суму 2115,48 грн., яке вручене платнику 25.02.2015. Вищезазначені штрафні санкції ФОП ОСОБА_1 сплачені не в повному обсязі, у зв'язку з чим на 08.04.2015 виник борг в сумі 847,54 грн., який погашено 13.05.2015 та 15.06.2015. Таким чином, податковий орган відповідно до ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску виніс рішення № від 03.04.2018.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Позивач, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечують, просять залишити рішення суду першої інстанції без змін. В поданому суду письмовому відзиві позивач зазначає, що суд першої інстанції повною мірою з'ясував обставини справи, дійшов вірних висновків про задоволення позову. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів в розумінні ст.ст.73-76 КАС України та не зазначено, в чому полягає порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 03.04.2018 відповідачем - ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення № про зобов'язання сплатити штраф в розмірі 20 % за затримку на 590 календарних днів сплати грошового зобов'язання за платежем ПДВ з суми 32444,90 грн. в розмірі 6488,98 грн. (а.с.12);

- рішення № про застосування штрафу в розмірі 1422,11 грн. і пені в розмірі 443,348 грн. (0,1 % суми недоїмки) за період з 03.04.2015 по 20.10.2017, на загальну суму 1865,45 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.14).

Підставою прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.04.2018 № стали результати проведеної камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати податку на доходи з фізичних осіб, податку на додану вартість та єдиного податку з фізичних осіб (акт № 000818/11-28-53-02/НОМЕР_5 від 03.04.2018).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.57.3 ст.57 ПК України, а саме: несвоєчасна сплата суми податкових зобов'язань в сумі 32444,9 грн., визначених контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 11.06.2013 № .

Контролюючим органом зазначено, що згідно ст. 126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату суми визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, ФОП ОСОБА_1 притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

За поясненнями відповідача, що також підтверджується матеріалами справи і не спростовується позивачем, податкове повідомлення-рішення від 11.06.2013 № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 49529,79 грн., в т.ч. за основним платежем 33019,86 грн. та за штрафними фінансовими санкціями в сумі 16509,93 грн., оскаржено до суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.07.2013 у справі № П/811/2124/13-а ФОП ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо скасування вищезазначеного податкового повідомлення-рішення (а.с.156-157). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.07.2013 залишено без змін (а.с.39-41). Отже, постанова у вищезазначеній справі набрала законної сили 06.11.2014.

10.02.2015 податкове повідомлення-рішення від 11.06.2013 № на загальну суму 49529,79 грн. поновлено в обліку платника податку, відображено в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість. З урахуваннями наявної переплати станом на 10.02.2015 сума боргу по основному платежу складає 32444,92 грн. (а.с.73).

Стягнення означеної суми здійснено в межах виконавчого провадження згідно платіжному дорученню №822 від 22.09.2016.

Виходячи з наведених обставин, за висновком відповідача несплата узгодженого податкового зобов'язання в сумі основного платежу 32444,92 грн. становить 590 днів.

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача з цього приводу і вважає помилковим твердження позивача, підтримане судом першої інстанції, про пропуск контролюючим органом встановленого п.102.1 ст.102 ПК України строку.

За правилами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.109.2 ст.109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже приймаючи до уваги, що п.126.1 ст.126 ПК України пов'язує застосування штрафної санкції саме з фактом повної або часткової сплати грошового зобов'язання і розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки сплати, до вказаного моменту відсутній склад податкового правопорушення, відповідальність за яке передбачена наведеною правовою нормою.

Стаття 114 Податкового кодексу України встановлює строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Виходячи з аналізу наведених правових норм в їх сукупності, законодавцем розповсюджено визначені ст.102 цього Кодексу строки давності для нарахування податкових зобов'язань на строки застосування штрафних санкцій, передбачених главою 11 Податкового кодексу України, зокрема, ст.126 ПК України, втім за змістом ст.114 ПК України не встановлено, що обчислення строків для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) також відбувається у відповідності до ст.102 ПК України.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що встановлюючи відповідну санкцію, вказана норма ст.126 ПК України вказує на подію, з настанням якої виникає підстава для застосування відповідної санкції, апеляційний суд вважає, що визначене в ст.102 ПК України правило обчислення строків давності не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Отже, оскільки в даному випадку погашення узгодженого грошового зобов'язання (сплата) відбулось в примусовому порядку в межах виконавчого провадження 22.09.2016, строк давності - 1095 днів має обчислюватись саме з цієї дати.

На момент прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 03.04.2018 № цей строк не закінчився. Інші підстави для визнання протиправним та скасування означеного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Що стосується рішення від 03.04.2018 № про застосування штрафу і пені на загальну суму 1865,45 грн., апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність вказаного рішення.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (ч.10 ст.9 Закону №2464-VІ).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.1 Закону № 2464-VІ сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно п. 2 ч.11 ст. 25 Закону №2464-VІ за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VІ нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VІ за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що застосування штрафу в розмірі 1422,11 грн. і нарахування пені в розмірі 443,348 грн. за вказаним рішенням пов'язано з несвоєчасною сплатою єдиного соціального внеску за рішенням від 06.03.2015 № на загальну суму 2115,48 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків та платіжних доручень, наданих позивачем, судом встановлено, що у період з 03.04.2015 по 20.10.2017 позивачем сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.52-72, 115-154).

Разом з тим, зі змісту інтегрованої картки платника податку встановлено, сторонами не заперечується, що сплачені позивачем поточні платежі з ЄСВ зараховувались контролюючим органом в рахунок погашення попереднього боргу, в тому числі, боргу, який виник у зв'язку у рішенням від 06.03.2015 № .

Втім, зазначене рішення від 06.03.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником несвоєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14103,14 грн. за основаним платежем та 2115,48 грн. штрафними санкціями оскаржено до суду, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2015 у справі №П/811/1932/15, яка набрала законної сили 17.11.2015, рішення скасовано (а.с.23-38). Дана постанова суду набрала законної сили. Отже, зобов'язання, визначене рішенням від 06.03.2015 № , не набуло статусу узгодженого та не є недоїмкою позивача.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача були відсутні правові для зарахування сплачених позивачем сум поточних платежів з єдиного внеску в рахунок погашення зобов'язання, визначеного рішенням від 06.03.2015 № .

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з наведених вище норм Закону № 2464-VІ, відповідальність у вигляді штрафу згідно ч.11 ст. 25 Закону №2464-VІ наступає за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Пеня нараховується на суму недоїмки, якою вважається сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, застосовані до платника ЄСВ рішенням від 06.03.2015 № штрафні санкції в розмірі 2115,48 грн. не є недоїмкою в розумінні Закону № 2464-VІ, тому до них не можуть бути застосовані правові наслідки, передбачені, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахуванням) єдиного соціального внеску.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, невірно застосував норми права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 1140/2067/18 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення від 03.04.2018 № .

В решти позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко