Справа № 160/9493/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 року Справа № 160/9493/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні 19.02.2019 року представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив, згідно якої відповідачем не надано доказів несвоєчасної сплати позивачем податкових зобовязань з ПДВ.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
20.09.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, керуючись п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, було проведено камеральну перевірку МКП «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за жовтень 2018 року, грудень 2017 року, березень 2017 року, червень 2017 року, січень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, травень 2017 року, травень 2018 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, листопад 2017 року, квітень 2018 року, липень 2017 року, квітень 2017 року та згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 07.10.2011 року, уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 14.05.2018 року № НОМЕР_3 та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 19.04.2017 року № НОМЕР_4.
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 07.10.2011 року з граничним терміном сплати 08.02.2017 року, дата фактичного погашення - 24.02.2017 року, кількість днів затримки 16;
- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 14.05.2018 року № НОМЕР_3 з граничним терміном сплати 14.05.2018 року, дата фактичного погашення - 24.05.2018 року, кількість днів затримки 10;
- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 19.04.2017 року № НОМЕР_4 з граничним терміном сплати 19.04.2017 року, дата фактичного погашення - 24.04.2017 року, кількість днів затримки 5;
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Пунктами 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
У відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно пункту 57.1 статі 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними, зокрема, у підпункті 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
У розумінні підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
За змістом статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Суд вказує, що фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори (пункт 113.1 статті 113 Податкового кодексу України).
Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення (пункт 116.1 статті 116 Податкового кодексу України).
Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що на платника податку покладено обовязок щодо самостійної сплатити суми податкового зобов'язання, зазначену у податковій декларації, протягом 10 календарних днів. При цьому, податкове законодавство наділяє контролюючий орган правом нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання лише із фактом такого порушення.
Судом встановлено, а позивачем належними доказами не спростовано факту порушення терміну сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за жовтень 2018 року, грудень 2017 року, березень 2017 року, червень 2017 року, січень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, травень 2017 року, травень 2018 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, листопад 2017 року, квітень 2018 року, липень 2017 року, квітень 2017 року та згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 07.10.2011 року, уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 14.05.2018 року № НОМЕР_3 та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 19.04.2017 року № НОМЕР_4.
З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність складу податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання.
Судом в ході розгляду справи здійснено аналіз наданих позивачем копії платіжних доручень про сплату податкових зобовязань із призначенням платежу в рахунок сплати податкового зобовязання з податку на додану вартість за жовтень 2018 року, грудень 2017 року, березень 2017 року, червень 2017 року, січень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, травень 2017 року, травень 2018 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, листопад 2017 року, квітень 2018 року, липень 2017 року, квітень 2017 року.
Разом з тим, суд вказує, що згідно п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Отже, суд вказує, що у разі наявності крім задекларованих податкових зобовязань з податку на додану вартість за період жовтень 2018 року, грудень 2017 року, березень 2017 року, червень 2017 року, січень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, травень 2017 року, травень 2018 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, листопад 2017 року, квітень 2018 року, липень 2017 року, квітень 2017 року, податкового боргу, що виник раніше, контролюючим органом правомірно на погашення такого мають зараховуватись кошти, які сплачуються платником, без врахування визначеного в платіжних документах призначення платежу.
Доводи представника позивача щодо безпідставного включення до розрахунку суми штрафу за податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 09.10.2018 року податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 07.10.2011 року, та стягнення за яким станом на час розгляду даної справи не здійснено, що виключає обовязок сплати такого боргу, з посиланням на те, що строк сплати такого зобовязання сплинув 07.10.2014 року, судом не приймаються з огляду на таке.
Предметом розгляду даної справи є несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобовязання, тобто порушення граничних строків сплати таких зобовязань, що призвело до нарахування контролюючим органом штрафу, а не встановлення факту наявності податкового боргу або його стягнення.
Судом встановлено, що на момент винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення, грошові зобовязання визначені на підставі податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 07.10.2011 року не були розстроченими або відстроченими, відповідних договорів платником податків з контролюючим органом укладено не було, у звязку з чим контролюючим органом було застосовано штрафні санкції, передбачені Податковим кодексом України, за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобовязання.
Отже, доводи МКП «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» про те, що строк сплати зобовязання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 07.10.2011 року, сплинув 07.10.2014 року не відповідає дійсності, оскільки таке податкове повідомлення-рішення набуло статусу узгодженого лише після судового оскарження, а протягом процедури адміністративного та/або судового оскарження сума грошового зобовязання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, та приймаючи їх до уваги, суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом оспорюваного податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 90 242-243, 245-246, 258 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_1