Справа № 1740/2096/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/994/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача Тумак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року ( головуючий суддя Щербаков В.В.) у справі № 1740/2096/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУНП в Рівненській області, відповідач) про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2018 по 10.06.2018 у сумі 31116,30грн.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням суду, ухваленого 16.02.2018 у справі №817/2097/17, ОСОБА_3 поновлено на службі в Національній поліції на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області з 30.11.2017. Проте, відповідач відновив порушене право позивача не в день ухвалення такого судового рішення, а лише 11.06.2018. Разом з тим, за період вимушеного прогулу з 17.02.2018 по день фактичного поновлення його на службі у поліції, 11.06.2018, який не охоплений судовим рішенням, компенсацію у виді середнього заробітку позивачу не виплачено. Відтак, вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за 114 днів підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 1740/2096/18 в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, яка фактично мотивована доводами, викладеними у адміністративному позові. Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким його позов задовольнити повністю.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставин справи та ухвалив законне та обгрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Зазначає, що наявність в КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Наказом ГУНП в Рівненській області від 29.09.2017 №219 о/с, капітана поліції ОСОБА_3, старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області звільнено, з 29.09.2017, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Підставою, зазначено наказ ГУНП в Рівненській області від 31.08.2017 №882.

Наказом №269 о/с від 04.12.2017 внесено зміни до наказу ГУНП в Рівненській області від 29.09.2017 №219 о/с, щодо дати звільнення. Відповідно до вказаного наказу ОСОБА_3 звільнено зі служби в Національній поліції, 29.11.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 у справі №817/2097/17, яке набрала законної сили 29.05.2018, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Рівненській області від 31.08.2017 №882 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_3; визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Рівненській області від 29.09.2017 №219о/с з урахуванням змін, внесених наказом ГУНП в Рівненській області від 04.12.2017 №269о/с; поновлено ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області з 30.11.2017; стягнуто з ГУНП в Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.11.2017 по 16.02.2018 в сумі 21563,05грн.

За наслідком прийнятого судом рішення у справі №817/2097/17 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи від 12.03.2018 із строком пред'явлення до виконання до 17.02.2021 та від 18.06.2018 із строком пред'явлення до виконання до 30.05.2021.

11.06.2018 ГУНП в Рівненській області прийнято наказ №112о/с, яким капітана поліції ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області з 30.11.2017.

Разом з тим, вказаним наказом ОСОБА_3 призначено за ініціативою поліцейського на рівнозначну посаду старшим інспектором-черговим сектору реагування патрульної поліції №4 Рокитнівського відділення поліції Сарненського відділу ГУНП в Рівненській області.

У зв'язку з тим, що у період з 17.02.2018 по 11.06.2018 грошове забезпечення відповідачем для позивача не виплачувалося, виплачене не було та в судовому порядку не стягувалося, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень належним чином виконати рішення суду. Якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних мотивів:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 5 статті 383 КАС України визначено, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 №520/11829/17 (№К/9901/51263/18).

Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обов'язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів фізичних або юридичних осіб є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем - фізичною (юридичною) особою та відповідачем - суб'єктом владних повноважень; наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 1740/2096/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.