Справа № 160/9796/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року Справа № 160/9796/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
26.12.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 04.02.2019 року, позивач просить:
- визнати, що відповідач при перерахунку пенсії з 06.03.2018 року за період заробітної плати з грудня 1966 року по листопад 1971 року порушив Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (абз.21 ч.2 ст.40 зі змінами, внесеними згідно із Законом №231-VII від 14.05.2013 року) - застосував не середню заробітну плату в Україні в 1966-1971 роки, а, в супереч Закону, застосував середню заробітну плату робітників і службовців в ці роки згідно з додатком №1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783;
- зобов'язати відповідача невідкладно перерахувати пенсію позивачу з 06.03.2018 року за період заробітної плати з грудня 1966 року по листопад 1971 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (абз.21, ч.2, ст.40 зі змінами, внесеними згідно з законом №231-VII від 14.05.2013 року) з застосуванням середньої заробітної плати в Україні в ці роки, яка визначена під назвою в цілому по економіці на сайті Держстату України: www.ukrstat.gov.ua, «Динаміка середньомісячної заробітної плати в галузях економіки (у цілому) у 1940-1994 рр.».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що замість застосування середньої заробітної плати в Україні за вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач при перерахунку пенсії протиправно застосував середню заробітну плату робітників і службовців за вимог постанови КМУ від 20.11.2003 року №1783 посилаючись на додаток №1. Позивач вказує, що в додатку №1 не передбачена заробітна плата працівників КСП, а тому застосування додатку №1 протизаконне. Крім того, позивач вважає, що твердження відповідача стосовно того, що в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено врахування середньомісячної заробітної плати працівників КСП - не відповідає дійсності, оскільки зазначений Закон передбачає врахування цих зарплат працівників КСП опосередковано через застосування середньої заробітної плати в Україні в 1958-1991 роках.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року була прийнята позовна заява та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/9796/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
06.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач з 01.01.2017 року був переведений з пенсії відповідно до Закону України «Про науку та науково-технічну діяльність» на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при розрахунку цього виду пенсії застосовується постанова КМУ від 20.11.2003 року №1783. На підставі вищевказаного, позивачу було здійснено перерахунок пенсії по заробітній платі з 01.04.2018 року на підставі довідок та вибрано найбільш оптимальний період заробітку з 01.12.1966 року по 30.11.1971 рік, що призвело до збільшення розміру пенсії, а тому пенсія позивачу перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви.
До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копії документів пенсійної справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року замінено первісного відповідача Чечелівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на належного Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
15.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1, в якій позивач не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві на позов, у зв'язку з чим просив позов задовольнити в повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був науковим працівником наукової організації КБ «Южное» у період з 18.12.1957 року по 01.06.1992 року, перебуває на обліку в органах пенсійного фонду з 18.09.1992 року, вид пенсії за віком, загальний стаж роботи 40 років 6 місяців 17 днів.
Протоколом від 31.01.2002 року позивачу призначено пенсію за віком як науковому працівнику на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».
З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 20.11.2003 року №1316-IV відповідно до якого було перераховано пенсію позивачу.
11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій » від 03.10.2017 №2148-VIII, згідно п.27 якого розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 доповнено пунктом 4-3, яким встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Не погодившись з проведеним перерахунком пенсії, позивач 17.03.2018 року звернувся до Чечелівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з клопотанням про заміну Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №7/1515 від 09.11.2017 року за період 1962-1966 роки на Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №7/340 від 05.03.2018 року за період 1967-1971 роки.
У відповідь листом від 04.05.2018 року №646/02.4-11 року Чечелівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надіслано на адресу позивача розрахунок пенсії позивача разом з випискою про заробітну плату.
21.04.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі скаргою, в якій просив виправити помилку шляхом нового визначення коефіцієнта заробітної плати, застосувавши середню заробітну плату в Україні в 1967-1971 роках, та перерахувати пенсію.
В обґрунтування скарги зазначено, що суть помилки полягає в тому, що Чечелівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при обчисленні пенсії занижено величину коефіцієнту заробітної плати Кз, оскільки при визначенні його мала бути застосована середня заробітна плата в Україні в 1967-1971 роках згідно з вимогами абз.21 ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», натомість застосовано середню заробітну плату робітників і службовців в 1967-1971 роках за вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783, яка є більшою за середню заробітну плату в Україні в ці роки.
Листом від 10.05.2018 року Чечелівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь на скаргу позивача від 21.02.2018 року в якій зазначено, що для перерахунку трудових пенсій дані про середню заробітну плату затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783 (п.1).
30.06.2018 року позивач звернувся до Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питань розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення позивача зі скаргою.
07.08.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням перерахувати пенсію за даними по зарплаті за період з грудня 1966 року по листопад 1971 року та надіслав копію документу Держстату України з даними про середню заробітну плату в Україні в 1966-1971 роках, а саме: «Динаміка середньомісячної заробітної плати в галузях економіки (у цілому) у 1940-1994 рр.».
27.08.2018 року не погоджуючись з вищевказаною відповіддю позивач подав скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, однак, як зазначає позивач відповіді на даний час не надходило.
Не погоджуючись з наданими відмовами щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, яка Україною підписана, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угоди.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Порядок визначення показників заробітної плати (доходу) в Україні затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики (ст.40 Закону №1058-IV).
Згідно з абз.21 ч.2 ст. 40 Закону №1058-IV у разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).
На виконання ст.40 Закону №1058-IV було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян», в п.1 якої міститься вказівка: Пенсійному фонду під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовувати для визначення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначені Державним комітетом статистики показники за період з 1958 по 2002 рік згідно з додатками 1 і 2.
Порядок визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008 року №4-4.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач оспорює дії відповідача щодо проведення перерахунку його пенсії не на підставі абз.21 ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, а згідно з п. 1 додатку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян».
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій » від 03.10.2017 №2148-VIII, згідно п.27 якого розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 доповнено пунктом 4-3, яким встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Розрахунок пенсії у розмірі 5024,44 грн. було проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян».
Частиною 1 ст.40 Закону №1058-IV передбачено, для обчислення пенсії враховуються заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі-Порядок) за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату із зазначенням в ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місце знаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинними документами.
Відповідно до п.2.23 вищезазначеного Порядку документи про стаж, вік та заробітну плату подається тільки в оригіналах, у разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом ,що призначає пенсію.
17.03.2018 року позивач знову звернувся до Головного управління із заявою щодо перерахунку пенсії по заробітній платі, до заяви про перерахунок пенсії позивачем була надана нова довідка про заробітну плату №7/340 від 05.03.2018 року за період роботи з 01.01.1967 року по 31.12.1971 року.
Відповідно до вимог ч.4 ст.45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків передбачених частиною першої статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадяться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма документами подано ним після 15 числа.
Доплата за понаднормативний стаж 15 років - 217,80 грн.;
Надбавка дітям війни - 66,43 грн.
У зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.12.2018 року розмір пенсії позивача складає 5144 грн., а саме:
Розмір пенсії за віком - 4853,03 грн.;
Доплата за понаднормативний стаж - 224,55.;
Надбавка дітям війни - 66,43 грн.
Отже, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивачу було здійснено перерахунок його пенсії по заробітній платі з 01.04.2018 року на підставі наданих довідок та вибрано найбільш оптимальний період заробітку з 01.12.1966 року по 30.11.1971 рік, що призвів до збільшення розміру пенсії позивачу.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
В даному випадку при вирішенні справи по суті, судом не встановлено з боку відповідача дій, які призвели до порушення прав позивача, оскільки Пенсійним фондом України були здійснені дії щодо врахування найбільш оптимального періоду заробітку позивача для перерахунку пенсії та на підставі наданих позивачем довідок, тобто на виконання абз.21 ч.2 ст.40 Закону №1058-IV.
Відтак, судом не встановлено порушених прав позивача, які підлягають захисту адміністративним судом, оскільки відповідач діяв на підставі, в порядку та в межах наданих повноважень, встановлених чинним законодавством.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частина 2 ст.77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем доведено правомірність вчинених дій.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
При цьому судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За наведених обставин у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
На підставі відмови у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 246, 250, 255, 257-258, 262 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили

станом на 20.02.2019 р.

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун