Справа № 826/7770/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 лютого 2019 року м. Київ№ 826/7770/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючої судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни,
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
третя особа:Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»
прозобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі по тексту - третя особа, ПАТ «ВіЕйБі Банк»), в якому просив зобов'язати Уповноважену особу Фонду внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», збільшивши в ньому розмір грошових вимог ОСОБА_1 до 161 551,68 грн та внести пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб таких змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 05 лютого 2016 року він звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни із заявою про збільшення суми кредиторських вимог (дата реєстрації - 08 лютого 2016 року за вх. №437-г).

В цій заяві позивач, посилаючись на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року по справі №761/6618/15-ц, яким з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь позивача стягнуто 6 906,87 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 161 551,68 грн за курсом НБУ на день прийняття рішення про початок процедури ліквідації Банку та просив збільшити свої кредиторські вимоги з 113 668,50 грн до 161 551,68 грн.

Однак, листом від 29 лютого 2016 року №05-106/7 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що відповідно до даних балансу банку станом на 20 березня 2015 року залишок коштів позивача, що перевищують гарантовану суму відшкодування становить 113 668,50 грн.

На думку позивача, неправомірні дії Уповноваженої особи Фонду призвели до включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку невірно обрахованої суми залишку коштів, що повинні були бути виплачені позивачу, а саме, 113 668,50 грн замість 161 551,68 грн.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача послався на те, що 16 лютого 2016 року згідно реєстру грошових коштів ОСОБА_1 банком - агентом Фонду виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000,00 грн на підставі частини 5 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто, відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку до здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Офіційний курс Національного банку України станом на 21 листопада 2014 року складав 15,146067 за один долар США, виплата позивачу становила 13 204,74 доларів США.

На думку представника відповідача позивач застосовує невірний курс при визначенні розміру виплат гарантованої суми.

Відповідно до довідки ПАТ «ВіЕйБі Банк» №22/3-51246 від 20 січня 2016 року, кредиторські вимоги позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів в сумі 113 668,50 грн.

При цьому, представник відповідача у запереченнях проти позову зазначив, що станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку курс НБУ на 20 березня 2015 року становив 23,394039 грн за один долар США.

Офіційний курс НБУ на кошти, що перевищують гарантовану суму у розмірі 113 668,50 грн станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку становить 4 855,83 долари США.

Тобто, як вважає представник відповідача, ОСОБА_1 було виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 13 204,74 долари США та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів суму у розмірі 4 855,83 долари США у відповідності до вимог законодавства України, а тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з кредиторськими вимогами у строки, встановлені діючим законодавством та його вимоги були акцептовані.

При цьому, представником Фонду також зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не володіє первинними документами, а затверджує реєстр акцептованих вимог лише на підставі інформації, наданої Уповноваженою особою Фонду.

Право включати або не включати позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов'язання визначати суму акцептованих вимог належить до виключної компетенції Уповноваженої особи Фонду.

У зв'язку з чим у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вказує представник Фонду, не виникло жодного обов'язку перед позивачем, а тому права позивача не могли бути порушені сам е Фондом.

Третя особа будь-яких письмових пояснень на позовну заяву не надала з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року адміністративну справу №826/7770/16 призначено до судового розгляду у судовому засіданні.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року №5377 адміністративна справа №826/7770/16 передана на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2017 року для розгляду адміністративної справи №826/7770/16 визначено суддю Окружного адміні-стративного суду міста Києва Добрівську Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року адміністративна справа №826/12893/16 прийнята до провадження суддею Добрівською Н.А. та призначена до судового розгляду.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України шляхом викладення його в новій редакції.

Пунктом 10 підпункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15 грудня 2017 року.

В судове засідання 10 квітня 2018 року жодна зі сторін не з'явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача надав до суду письмову заяви з проханням розглядати справу за його відсутністю та відсутністю позивача.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

10 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення суду у цивільній справі №761/6618/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 12 січня 2016 року на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва, та яким позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6 906,87 доларів США та судовий збір у розмірі 1 508,87 грн.

У відповідності до наданої суду копії довідки №394/78 від 20 січня 2016 року, позивача повідомлено про те, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів в сумі 113 668,50 грн до 4 черги. Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься в черговості, що передбачена частиною 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Листом від 29 лютого 2016 року №05-106/7 ОСОБА_1 повідомлено про те, що офіційний курс Національного банку України станом на 21 листопада 2014 року, тобто на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», складав 15,146067 грн.

Станом на 21 листопада 2014 року залишки коштів на рахунках позивача складали 273 674,95 грн. Гарантована сума відшкодування була виплачено відповідно до Загального реєстру вкладників, які мали право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у розмірі 200 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 повідомлено про те, що офіційний курс НБУ станом на 19 березня 2015 року складав 23,394039 грн за один долар США. Кошти, що перевищують гарантовану суму відшкодування станом на 20 березня 2015 року складали 113 668,50 грн.

Згідно звернення ОСОБА_1, зареєстрованого Банком за вх. №1148/78 від 03 квітня 2015 року сума заявлених ОСОБА_1 кредиторських вимог складає 278 549,31 грн, тому кредиторські вимоги ОСОБА_1 у сумі 113 668,50 грн включені до 4-ої черги.

Крім того, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Джуса Юрія Микитовича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено строком на три місяці з 21 листопада 2014 року по 20 лютого 2015 року. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank/1174-907-v-publichnomu-akcionernomu-tovarystvi-vseukrainskyj-akcionernyj-bank-zaprovadgeno-tymchasovu-administraciyu-ta-pryznache)

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 з 24 листопада 2014 року у зв'язку з сімейними обставинами провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Джуса Юрія Микитовича повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Славкіній Марині Анатоліївні. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank/1180-912-oholoshennya-pro-zminu-upovnovagenoi-osoby-fondu-na-zdijsnennya-tymchasovoi-administracii-v-pat-viejbi-bank)

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «ВіЕйБі Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 35 від 17 лютого 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20 березня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до 20 березня 2015 року включно. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank/1754-1105-oholoshennya-pro-prodovgennya-tymchasovoi-administracii-u-pat-viejbi-bank)

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank/1816-1168-oholoshennya-pro-pryznachennya-upovnovagenoi-osoby-fondu-na-likvidaciyu-banku-ta-pochatok-procedury-likvidacii-pat-viejb)

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 р. № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19 березня 2018 року включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банківдепартаменту управління активами Славкіної Марини Анатоліївни на два роки до 19 березня 2018 року включно. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank/3573-prodovzheno-likvidatsiiu-pat-vieibi-bank)

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній Марині Анатоліївні строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank/34213-prodovzheno-strok-zdiysnennya-protsedury-likvidatsiyi-pat-vieibi-bank)

Вказані обставини визнаються судом загальновідомими на підставі частини 3 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не потребують доказування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У даній адміністративній справі правовідносини стосуються дій уповноваженої особи Фонду щодо невключення кредиторських вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів у 161551,68 розмірі, зобов'язання внести зміни до зазначеного реєстру.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі по тексту - Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI) установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 2 цього Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частини 2 статті 4 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI , серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до частини 5 статті 34 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами частини 1 статті 54 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у статті 48 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. Зокрема, у четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому провадження у даній адміністративній справі підлягає закриттю.

У відповідності до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на наведене, суд зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654/16 та від 31 жовтня 2018 року № 826/5285/16.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

При цьому, суд враховує, що предметна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої, відповідно до статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами у справі виник не у зв'язку з виконанням або невиконанням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» публічно-владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що останній має право звернутися з вказаним позовом до відповідного суду цивільної юрисдикції.

Також, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись статтею 3, частиною 2 статті 19, пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі №826/7770/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про зобов'язання вчинити дії.

2. Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного суду цивільної юрисдикції.

3. Роз'яснити ОСОБА_1, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) через відповідний орган Державної казначейської служби України судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок, який сплачений на наступні платіжні реквізити: отримувач коштів - УДКСУ у місті Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - 4007, код банку отримувача (МФО) - 820019 відповідно до квитанції № від 28 квітня 2016 року.

Ухвала суду у відповідності до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили з моменту її підписання судом та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська