Справа № 804/3992/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2019 року Справа № 804/3992/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Прудника Сергія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
01 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов позивача-1 ОСОБА_1, позивача-2 ОСОБА_2, позивача-3 ОСОБА_3, позивача-4 ОСОБА_4, позивача-5 ОСОБА_5, позивача-6 ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому позивач, з урахуванням уточнення до позовної заяви від 06.08.2018 року, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що вони мали укладені договори банківського рахунку з ПАТ "Банк Михайлівський", відповідно до яких на ім'я позивачів були відкриті поточні рахунки, а саме: у ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_6 згідно з договором від 08.04.2016 року № 980-026-000002299; у ОСОБА_2 рахунок № НОМЕР_7 згідно з договором від 04.02.2016 року № 840-026-000001961; у ОСОБА_3 рахунок № НОМЕР_8 згідно з договором від 20.08.2014 року № 980-026-000000011; у ОСОБА_4 рахунок № НОМЕР_9 згідно з договором від 04.05.2016 року № 980-026-000002461; у ОСОБА_5 рахунок № НОМЕР_10 згідно з договором від 06.05.2015 року № 980-026-000000767; у ОСОБА_6 рахунок № НОМЕР_11 згідно з договором від 02.10.2015 року № 980-026-000001419. Відповідно до інформації, наданої позивачем (листи ПАТ "Банк Михайлівський" від 02.05.2018 р. № 3Г1(К)/2194, від 05.03.2018 р. № 3Г1(К)/1229, від 06.03.2018 р. 3Г1(К)/1241, від 05.03.2018 р. 3Г1(К)/1226, інформація про рух коштів по рахунку від 20.05.2016 року) та відповідачем (виписками по особових рахунках ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 31.08.2018 року) 19.05.2016 року ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" на вищезазначені рахунки позивачів були надіслані кошти на підставі договорів позики. На думку позивачів, оскільки між позивачами та ПАТ "Банк Михайлівський" були укладені вищезазначені договори банківського рахунку, на підставі яких позивачам були відкриті рахунки в банку для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касового обслуговування, а також оскільки на підставі укладених договорів позики між позивачами та ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" на зазначені рахунки позивачів у ПАТ "Банк Михайлівський" надійшли для вкладників кошти, то зазначені кошти вважаються вкладом, а позивачі - вкладниками (пункти 3, 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Враховуючи зазначене, позивачі вважають, що на них розповсюджуються гарантії за вкладом відповідно до статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і тому з метою включення їх до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подали адміністративний позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі (суддя Юхно І.В.).
Розпорядженням виконуючого обов'язки керівника апарату суду Ригіна О.В. від 03.12.2018 року № 3001д адміністративна справа № 804/3992/18 була призначена до повторного автоматичного розподілу, у зв'язку з перебуванням судді Юхно І.В. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа була розподілена судді Пруднику Сергію Володимировичу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року адміністративна справа № 804/3992/18 була прийнята до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 26.12.2018 року сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
За викладених обставин, враховуючи те, що в судове засідання не прибули всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.04.2016 року між ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір № 980-026-000002299 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за яким сторона банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_6 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. За користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" банк нараховує та сплачує клієнту проценти.
Також 08.04.2016 року між ОСОБА_1 (сторона-1) та ПАТ "Банк Михайлівський" (сторона-2) укладено договір № 980-026-000218519 "Суперкапітал (Новий) з виплатою процентів", за яким сторона 1 передає стороні 2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона 2 зобов'язується повернути кошти стороні 1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
04.02.2016 року між ОСОБА_2 (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір № 980-026-000001961 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за яким сторона банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_7 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. За користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" банк нараховує та сплачує клієнту проценти.
20.08.2014 року між ОСОБА_3 (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір № 980-026-000000011 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за яким сторона банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_8 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. За користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" банк нараховує та сплачує клієнту проценти.
04.05.2016 року між ОСОБА_4 (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір № 980-026-000002461 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за яким сторона банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_9 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. За користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" банк нараховує та сплачує клієнту проценти.
06.05.2015 року між ОСОБА_5 (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір № 980-026-000000767 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за яким сторона банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_10 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. За користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" банк нараховує та сплачує клієнту проценти.
02.10.2015 року між ОСОБА_6 (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладено договір № 980-026-000001419 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за яким сторона банк відкриває на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_11 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування. За користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" банк нараховує та сплачує клієнту проценти.
Судом встановлено, що між позивачами та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі - товариство) укладені договори, а саме:
між ОСОБА_1 та товариством - договір від 08.04.2016 р. № 980-026-000218519;
між ОСОБА_2 та товариством - договір від 04.02.2016 р. № 980-026-000185492;
між ОСОБА_3 та товариством - договори від 26.04.2016 р. № 980-026-000228582, від 26.04.2016 р. № 980-026-000228549 та від 28.01.2016 р. № 980-026-000182785;
між ОСОБА_4 та товариством - договори від 04.05.2016 р. № 980-026-000231990 та від 04.05.2016 р. № 980-026-000231966;
між ОСОБА_5 та товариством - договір від 06.04.2016 р. № 980-026-000217344;
між ОСОБА_6 та товариством - договір від 29.01.2016 р. № 980-026-000182956.
Згідно предмету вказаних договорів, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (сторона-1) передали ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (сторона-2) у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені відповідними договором, а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язалося повернути кошти зазначеним особам та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цими договорами.
19.05.2016 року, відповідно до договорів:
між ОСОБА_1 та товариством - договір від 08.04.2016 р. № 980-026-000218519;
між ОСОБА_2 та товариством - договір від 04.02.2016 р. № 980-026-000185492;
між ОСОБА_3 та товариством - договори від 26.04.2016 р. № 980-026-000228582, від 26.04.2016 р. № 980-026-000228549 та від 28.01.2016 р. № 980-026-000182785;
між ОСОБА_4 та товариством - договори від 04.05.2016 р. № 980-026-000231990 та від 04.05.2016 р. № 980-026-000231966;
між ОСОБА_5 та товариством - договір від 06.04.2016 р. № 980-026-000217344;
для ОСОБА_3 у сумі 5000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів за договором від 26.04.2016 № 980-026-000228582", у сумі 5000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів за договором від 26.04.2016 № 980-026-000228549", у сумі 130000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів за договором від 28.01.2016 № 980-026-000182785", у сумі 81,15 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору від 26.04.2016 № 980-026-000228582", у сумі 84,14 грн з призначенням платежу "Оплата процентів по договору від 26.04.2016 № 980-026-000228549" та у сумі 390,69 грн з призначенням платежу "Оплата процентів по договору від 28.01.2016 № 980-026-000182785";
Отже, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивачі є вкладниками банку - ПАТ "Банк Михайлівський".
Згідно з витягом з додатку № 2 до акту № 2 від 01.06.2016 року Комісії по перевірці правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, позивачі (ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.) включені до переліку осіб, на рахунки яких 19.05.2016 р. здійсненні перерахування коштів з поточного рахунку № НОМЕР_12 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".
Зазначені правочини відповідачем були визнані нікчемними.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".
Судом встановлено, що укладення договорів банківських рахунків та внесення коштів на рахунки позивачів, а також повернення грошових коштів з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на вищезазначені поточні рахунки позивачів, відбулось до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський".
Водночас, звернувшись до відповідача щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивачі дізналися про те, що їх не включено до реєстру вкладників, у зв'язку з нікчемністю правочинів на перерахування коштів між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та зазначеними фізичними особами.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Згідно з положеннями частини 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
Згідно з статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
Положеннями статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Згідно вказаного порядку, уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».
Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 5 розділу ІІ "Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення №14), згідно з якими уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.
Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.
Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу ІІІ Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.
Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду.
Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.
Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.
Разом із тим, судом встановлено, що позивачів не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, з підстав віднесення правочину щодо переказу коштів на рахунок позивача до нікчемних відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За змістом частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;
2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.
Отже, уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, який є стороною відповідного правочину.
При цьому, за відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.
Разом з тим, вищезазначені договори позики були укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачами і відповідні транзакції були вчинені 19.05.2016 року саме на умовах цих договорів.
ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивачів, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, в цьому випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувачів переказу, тобто позивачів.
Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, згідно з п. 1.4 гл. 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
Таким чином, договори, які були укладені між позивачами та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.
Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.
ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій, зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали чинному законодавству України.
Доказів того, що умови вищезазначених договорів позики, укладених між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачами, забороняли можливість дострокового повернення коштів відповідачем суду не надано.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо надсилання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточні рахунки позивачів, відкриті в цьому банку за відповідними вищезазначеними договорами позики між позивачами та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".
При цьому, у спірних відносинах позивач є вкладником, а сума грошових коштів, що обліковується на його рахунку є сумою вкладу в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Суд вважає за необхідне зазначити й про те, що підстави вважати правочини щодо перерахування коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунки позивачів в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з умовами договорів позики нікчемним також відсутні, оскільки зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики, отже вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори за якими ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повинно повернути залучені кошти.
Крім того, відповідачем та третьою особою не доведено належними та допустимими доказами те, що ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" не мало достатніх власних коштів для здійснення повернення коштів своїм кредиторам - фізичним особам, а також те, що кошти, повернені на рахунки позивачів, являються коштами ПАТ "Банк Михайлівський".
Водночас, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" могло мати власні кошти на здійснення операцій по поверненню коштів за договорами, укладеними між позивачами та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".
Крім того, матеріали справи не місять доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним жодного з договорів, за якими на імена позивачів відкриті вищезазначені банківські рахунки або за якими надавалися позики ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".
Тобто, грошові кошти, 19.05.2018 року відповідно до умов укладених договорів позики між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" були достроково повернені на рахунки зазначених позивачів.
З матеріалів справи встановлено, що між позивачами та ПАТ "Банк Михайлівський" були чинними договори банківського рахунку, кошти з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повернені 19.05.2016 року, а ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних 23 травня 2016 року.
Разом з тим,з матеріалів справи вбачається, що 18.05.2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступлення права вимоги № 1805, за умовами якого останній зобов'язувався відступити банку права вимоги, належні йому за кредитними договорами, (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами. Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги.
Також, 19.05.2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступлення прав вимоги № l, за умовами якого останній зобов'язався відступити Банку права вимоги, що належать йому за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ним та юридичними особами.
Перелік договорів, права за якими відступаються банку з боку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", міститься в реєстрі Основних договорів.
Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги за вартістю, зазначеною в реєстрі основних договорів, протягом 3-х робочих днів з дня підписання вказаного реєстру. Вартість відступлення права вимоги за 26-ю договорами купівлі-продажу цінних паперів склала 561585182,51 грн.
Суд не знаходить підстав вважати правочин щодо перерахування коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно умов договору нікчемним, оскільки зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики, отже вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори за якими ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повинно повернути залучені кошти.
Отже, обставини щодо наявності визначених пунктів 7, 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав нікчемності правочину не знайшли свого підтвердження, відповідачем належних та допустимих доказів щодо цього не надано.
Крім того, 19.11.2016 року набрали чинності положення п. 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" № 1736-VIII від 15.11.2016 року (далі - Закон № 1736-VIII) , яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом № 1736-VIII віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
При цьому в матеріалах адміністративної справи відсутні докази повідомлення банком позивачів під розпис про непоширення на такі кошти відповідних гарантій.
На підставі наведеного, враховуючи той факт, що в уповноваженої особи були відсутні підстави для визнання нікчемності переказу коштів (транзакцій), здійснених ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточні рахунки позивачів, суд приходить до висновку, що рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання нікчемними правочини зарахування грошових коштів з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточні рахунки позивачів у ПАТ "Банк Михайлівський", а саме:
для ОСОБА_3 у сумі 5000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів за договором від 26.04.2016 № 980-026-000228582", у сумі 5000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів за договором від 26.04.2016 № 980-026-000228549", у сумі 130000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів за договором від 28.01.2016 № 980-026-000182785", у сумі 81,15 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору від 26.04.2016 № 980-026-000228582", у сумі 84,14 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору від 26.04.2016 № 980-026-000228549" та у сумі 390,69 грн з призначенням платежу "Оплата процентів по договору від 28.01.2016 № 980-026-000182785" на рахунок НОМЕР_8;
Таким чином, уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для не включення позивачів до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Аналогічне застосування норм права відображено у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 820/1648/17 та від 31.10.2018 року у справі № 822/1083/17.
Судом враховано, що незважаючи на прийняте рішення про ліквідацію банку, відповідних дій щодо включення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з подальшим наданням додаткової інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення даних щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до реєстру відшкодувань вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - не здійснено.
Таким чином, вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" щодо не включення рахунків позивачів до переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ "Банк Михайлівський" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;
3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), тобто є службовою/посадовою особою Фонду гарантування.
Дійсно, згідно з пунктами 6, 12 статті 2 Бюджетного кодексу України Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є бюджетною установою і не має бюджетних асигнувань, але відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за своєю організаційно-правовою форма є державна організація (установа, заклад).
У зазначених випадках застосовується Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державні підприємство, установа, організація (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").
Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Відповідно до частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В матеріалах справи містяться договори на надання правової допомоги, укладені адвокатом ОСОБА_9 з: позивачем 1 ОСОБА_1 від 15.09.2018 року, позивачем 2 ОСОБА_2 від 23.02.2018 року, позивачем 3 ОСОБА_3 від 26.02.2018 року, позивачем 4 ОСОБА_4 від 22.02.2018 року, позивачем 5 ОСОБА_5 від 26.02.2018 року, позивачем 6 ОСОБА_6 від 29.03.2018 року (том 1 а.с. 104-123, 193-196).
Вказаними договорами передбачено, що гонорар адвоката визначається згідно додаткової угоди до даного договору. За прийняття доручення, згідно цього договору до виконання, адвокату виплачується аванс, який складає п'ятдесят відсотків суми гонорару визначеному у додатковій угоді (п.п. 4.2, 4.3).
Однак, зазначеними документами не підтверджується понесення позивачами судових витрат з оплати правової допомоги адвоката ОСОБА_10
Документа на підтвердження оплати за рахунком не надано; інших документів, які б підтверджували оплату професійної правничої допомоги, на адресу ОСОБА_10 не надано.
Отже, вимоги позивача щодо відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.
Частиною 2 статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 4 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.
Положеннями частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що розгляд справи по суті розпочато з 26.12.2018 року в порядку письмового провадження та враховуючи положення статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено розгляд справи по суті протягом тридцяти днів, датою ухвалення судового рішення є 16.01.2019 року.
Керуючись ст.ст. 193, 250, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо включення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича включити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з подальшим наданням додаткової інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення даних щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до реєстру відшкодувань вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С. В. Прудник