Справа № 804/3076/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Справа № 804/3076/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
26.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області від 07.03.2018 року №017099 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1 700,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем було зазначено:
- самими перевіряючими в Акті №001654 від 18.01.2018 р. вказано, що під час перевірки виявлено, що відправником та одержувачем вантажу є ОСОБА_1;
- обовязок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв тахокарт, непредявлення яких до перевірки тягне застосування адміністративно-господарської відповідальності, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення;
- не передбачено обовязковість оформлення щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку водія при здійсненні перевезень вантажу автомобільним транспортом для власних потреб без залучення перевізника на договірних умовах;
- відсутність будь-яких договірних відносин в даній справі власноруч підтверджена перевіряючими в Акті №001654 від 18.01.2018 р.;
- в діях ОСОБА_1 відсутній факт порушення вимог ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 24.06.2010 №385 та, як наслідок, відсутні підстави застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;
- таким чином, ОСОБА_1 вважає постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області №017099 від 07.03.2018 р. протиправною, необґрунтованою та такою, що винесена без належного дослідження обставин справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та справу було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 23.05.2018 року о 14:00 год.
23.05.2018 року у судовому засіданні від представника Державної служби з безпеки на транспорті надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача яким є Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області на Державну службу з безпеки на транспорті, а також відзив на позов, у якому Державна служба з безпеки на транспорті позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке:
- актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №001654 від 18.01.2018 зафіксована така інформація: вантажний транспортний засіб фургон С MAN LE 8.140 (номерний знак НОМЕР_1) рухався по автомобільній дорозі «Чугуєв-Печеніги-Великий Бурлик» та був зупинений 18.01.2018 о 10:10 на 25 км цієї дороги працівниками Управління Укртансбезпеки у Харківській області для перевірки обставин, що визначені п. 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, завтвердженого Постановою КМУ від 08.11.2006 №567;
- при перевірці документів, що визначені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 водій надав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та товаро-транспортну накладну, пояснення водій в акті перевірки не зафіксував, проте водієм не надано інші документи, передбачені законодавством, а саме: щоденний реєстраційний листок праці та відпочинку водія за період з 22.12.2017 до 18.01.2018;
- обовязковість ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія на внутрішніх перевезеннях міститься в вищенаведених п.п. 3.6, 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті;
- вимоги Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказ Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 №340, поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ);
- зазначене Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема, фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв, проте Позивач є фізичною-особою підприємцем та використовує найману працю;
- чинним законодавством встановлений однозначний обовязок перевізників як внутрішніх так і міжнародних перевезень, які здійснюються вантажними автомобілями з повною масою понад 3,5 тон обладнати ці ТЗ діючими та повіреними тахографами згідно із вимогами п. 6.1 Положення.
Представник позивача 23.05.2018 року у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду клопотання про заміну відповідача у справі для надання додаткових пояснень, у звязку з чим судом було оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 08.06.2018 року об 11:30 год.
30.05.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій також було заявлено клопотання про заміну відповідача у справі на належного Державну службу з безпеки на транспорті.
08.06.2018 року, у звязку з перебуванням судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду у відрядженні, адміністративну справу №804/3076/18 було знято з розгляду та призначено на 15.06.2018 року об 11:30 год.
15.06.2018 року сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Повідомлень про причини неявки від учасників справи до суду не надходило, у звязку з чим судом було відкладено підготовче судове засідання до 25.06.2018 року о 16 год 30 хв.
19.06.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.
25.06.2018 року сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач про причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та Державної служби з безпеки на транспорті про заміну відповідача у справі на належного; допущено заміну первісного відповідача у справі №804/3076/18 Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області належним відповідачем Державною службою з безпеки на транспорті; розгляд справи ухвалено здійснювати спочатку за правилами загального позовного провадження суддею Юхно І.В. одноособово та призначено підготовче судове засідання у справі 18.07.2018 року о 13:30 год.
18.07.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі та призначення справи по суті, у якому було зазначено, що Державна служба з безпеки на транспорті не вбачає необхідності у розгляді справи спочатку та підтримує доводи і аргументи, вказані у відзиві на позов Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.
У судове засідання 18.07.2018 року сторони не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 18.07.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті 06.08.2018 року о 10:30 год.
06.08.2018 року сторони у судове засідання не зявились, про дату час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами відповідно до положень частини девятої вказаної норми.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) 07.02.1997 року зареєстрований виконавчим комітетом Криворізької міської ради як фізична особа-підприємець.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є: Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.34 Оптова торгівля напоями (основний); Код КВЕД 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; Код КВЕД 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; Код КВЕД 82.20 Діяльність телефонних центрів; Код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 85.51 Освіта у сфері спорту та відпочинку; Код КВЕД 93.13 Діяльність фітнес-центрів; Код КВЕД 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; Код КВЕД 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; Код КВЕД 73.11 Рекламні агентства; Код КВЕД 73.20 Дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки.
18.01.2018 року на автомобільній дорозі Чугуїв - Печеніги - Великий Бурлук у Харківській області 25 км. інспекторами відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом марки MAN LE 8.140, державний номерний знак НОМЕР_3, серія і номер свідоцтва про реєстрацію САК 526334, водій ОСОБА_2.
Відповідно до свідоцтва про реєстрація транспортного засобу САК 526334 вказаний автомобіль належить ОСОБА_1 (копія свідоцтва міститься у матеріалах справи).
За результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.01.2018 №001654, в якому зафіксовано факт перевезення вантажу без оформлення щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку за період з 22.12.2017 по 18.01.2018, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 24.06.2010 №385. Водій ОСОБА_2 був ознайомлений із вказаним актом, про що свідчить його особистий підпис (копія акту надана до матеріалів справи).
22.02.2018 року ОСОБА_1 засобами поштового звязку ПАТ «Укрпошта» було отримано повідомлення Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області від 16.02.2018 вих. № 667/25.18, за підписом начальника Управління ОСОБА_3, в якому зазначалось, що 07.03.2018 року з 10:00 год. у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області відбудеться розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. До зазначеного повідомлення було додано копію акту від 18.01.2018 №001654, що підтверджується копією повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, які надані до матеріалів справи.
Не погоджуючись із висновками акту від 18.01.2018 №001654, стосовно наявності будь-яких порушень в своїх діях, 03.03.2018 pоку ОСОБА_1 надав до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області пояснення від 02.03.2018 до вказаного акту (вхід. № Управління 760/21.18)
07.03.2018 року за результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_3 прийнято постанову №017099 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн. за допущення порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом від 18.01.2018 №001654.
Зазначену постанову було одержано ОСОБА_1 16.03.2018 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення .
Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі Положення №103; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Відповідно до пункту 4 Положення №103 одним з основних завдань Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.
За приписами пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Підпунктом 2 пункту 5 Положення №103 передбачено, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконання ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими субєктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).
Рейдова перевірка додержання субєктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку №1567).
Згідно із пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Перевірка належного позивачеві транспортного засобу проведена з питань наявності визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку.
За змістом пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Акт від 18.01.2018 №001654 за формою відповідає встановленій додатком 3 до Порядку №1567 формі.
Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
На виконання наведеної норми, Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення від 16.02.2018 вих. № 667/25.18 про час і місце розгляду справи про порушення з копію акту від 18.01.2018 №001654, яке отримано адресатом 22.02.2018 року.
Пунктом 27 Порядку №1567 визначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Прийнята за результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_3 постанова від 07.03.2018 №017099 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн. оформлена відповідно до вимог Порядку №1567.
В той же час, надаючи оцінку правомірності застосування до позивача штрафу за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд звертає увагу на таке.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, статтею 1 Закону №2344-ІІІ надано визначено таким термінам:
- автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;
- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави;
- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України;
- документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність» (1955-15), «Про транзит вантажів» (1172-14), інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;
- послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
За положеннями статті 2 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 (зі змінами та доповненнями, далі Постанова № 207).
Пунктом 1 Постанова № 207 встановлено, що для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах:
- фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка;
- товарно-транспортна накладна;
- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;
- талон про проходження державного технічного огляду;
- поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.
Водночас, відповідно до пункту 2 Постанови № 207 для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб:
- накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж;
- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;
- талон про проходження державного технічного огляду;
- поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.
Крім цього, у пункті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (з наступними змінами та доповненнями, далі Правила № 363) наведено значення таких термінів та понять, які вживаються у цих Правилах:
- вантажовідправник будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення;
- вантажоодержувач будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку;
- договір про перевезення вантажів двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання;
- замовлення на перевезення вантажів документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни;
- замовник вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів;
- перевізник фізична або юридична особа суб'єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Пунктом 3.1 Правил №363 визначено, що договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі Замовники).
Системний аналіз вищенаведених норм дає суду підстави дійти висновку, що до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІ, можуть бути притягнуті лише ті автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату та мають укладені договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом на комерційній основі, але які надають такі послуги без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону.
Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Частинами першою третьою статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Таким чином, відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону 2344-ІІ. При цьому, з наведених норм вбачається, що обовязковою умовою є здійснення вантажних перевезень на договірних умовах, учасниками яких є три сторони перевізник, вантажовідправник та вантажоодержувач.
Відтак, визначальним для вирішення даного спору є встановлення того, чи здійснювалося 18.01.2018 перевезення вантажу належним ОСОБА_1 автомобілем марки MAN LE 8.140, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 на договірних умовах, чи таке перевезення зазначеного вантажу здійснювалося для власних потреб.
Як вбачається з акту перевірки, під час проведення перевірки водій ОСОБА_2 надав товарно-транспортну накладну від 18.01.2018 №КИ-002516, відповідно до якої відправник: ФОП ОСОБА_1, одержувач: ФОП ОСОБА_1
Суд бере до уваги доводи позивача про те, що товар, який 18.01.2018 перевозився належним йому автомобілем марки автомобілем марки MAN LE 8.140, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2М,, був придбаний для власних потреб, оскільки жодних доказів того, що при здійсненні 18.01.2018 перевезення вантажу зазначеним автомобілем надавалися саме послуги з перевезення вантажу на договірних умовах відповідачем в порушення обовязку доказування до суду не надано.
З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини на підставі поданих учасниками справи доказів, суд приходить до висновку, що 18.01.2018 перевезення вантажу належним ОСОБА_1 автомобілем марки MAN LE 8.140, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 не є послугою з перевезення вантажу в розумінні статті 1 Закону № 2344-ІІІ, вказане перевезення вантажу здійснювалося для власних потреб та за наявності товарно-транспортної накладної на вантаж
Таким чином, висновки акту перевірки від 18.01.2018 №001654 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Отже, викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області від 07.03.2018 року №017099 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 у сумі 1 700,00 грн
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_4