Справа № 0940/2216/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1339/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду (суддя - Грицюк П.П.) про повернення позовної заяви, постановлену в м. Івано-Франківську 24 грудня 2018 року у справі №0940/2216/18 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання незаконними наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 16.10.2018 №1915 в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в Національній поліції України, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 17.10.2018 №244 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за підпунктом 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора-криміналіста слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2018 року позовну заяву повернено позивачу з усіма доданими до неї матеріалами у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в період часу з 20 листопада 2018 року по 04 січня 2019 року ніхто з працівників поштового зв'язку за адресою позивача, вказаною в матеріалах справи, не звертався, жодних повідомлень про вручення поштової кореспонденції не надходило, тому невручення ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року про залишення позовної заяви без руху та повернення такої на адресу суду за закінченням терміну зберігання можна оцінювати як неналежне виконання працівниками пошти своїх службових обов'язків. Скаржник вказує, що порядок вручення судових рішень передбачений ст.251 Кодексу адміністративного судочинства України, норми якої не передбачають, що днем вручення судового рішення є закінчення строку зберігання. З врахуванням вказаного вважає, що десятиденний строк для усунення недоліків не розпочав діяти через невручення судового рішення позивачу, а тому оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що обмежує право позивача на доступ до суду.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів ч.2 ст.312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху, оскільки така не відповідала вимогам ст.160, 161, 172 КАС України, та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Супровідним листом від 20.11.2018 копію вказаної ухвали направлено на адресу позивача, зазначену в позовній заяві, однак конверт з вкладенням копії ухвали про залишення позовної заяви без руху з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №597 повернено на адресу суду з відміткою працівника ДП «Укрпошта» : «за закінченням встановленого строку зберігання».

Супровідним листом від 07.12.2018 копію ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 про залишення позовної заяви без руху повторно направлено на адресу позивача, зазначену в позовній заяві, однак конверт з вкладенням копії ухвали про залишення позовної заяви без руху з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №883 повторно повернено на адресу суду з відміткою працівника ДП «Укрпошта» : «за закінченням встановленого строку зберігання».

З врахуванням ч.11 ст.126 КАС України, оскільки у встановлений судом строк позивач не усунув недоліків апеляційної скарги, суд першої інстанції 24.12.2018 виніс ухвалу про повернення такої позивачу з усіма доданими до неї документами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Частинами 1, 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.169 КАС України).

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки ухвала про залишення позову без руху відповідно до ч. 1 ст. 241 КАС України є судовим рішенням, питання вручення судових рішень врегульоване ст. 251 КАС України, а не ст.126 КАС України, яка встановлює порядок вручення повістки та яку помилково покликається суд першої інстанції

Відповідно до ч.5 ст.251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п.17 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), в редакції чинній на час надсилання позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху, внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (п.90 вказаних Правил).

Згідно з п.116, 117 зазначених Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Пунктом 4 частини 6 статті 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, якими скеровувались копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції помилково проставив відмітку «Судова повістка», що значно зменшило строк зберігання таких об'єктом поштового зв'язку місця призначення з одного місяця з дня їх надходження до п'яти календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що повертаючи позовну заяву у зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, зокрема як можливість повторного надіслання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, так і інформування за допомогою засобів зв'язку.

Так, в позовній заяві у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.160 КАС України позивач зазначив адресу електронної пошти, що згідно з положеннями ст.251 КАС України надавало суду першої інстанції право повідомити позивача про прийняття ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З огляду на те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, з врахуванням ст.320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суддя суду першої інстанції не дослідив причини повернення рекомендованого повідомлення про вручення судового рішення та не вжив вичерпних заходів для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, що має наслідком скасування оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2018 року про повернення позовної заяви у справі №0940/2216/18 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик