Справа № 542/1248/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 р.Справа № 542/1248/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Афанасьєвої Ю.О. , Полтавська область, повний текст складено 09.11.18 року по справі № 542/1248/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області , Старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області Шевельової Оксани Володимирівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення №53-ДК/0011По/08/01-17 від 12.06.2017 року.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2017 року відповідачем Шевельовою О.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП за порушення ним ст.125 ЗК України. Та того ж дня його повідомили про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться 02.06.2017 року о 10 годині.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області 09.11.2018р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управлення Держгеокадастру у Полтавській області Шевельової Оксани Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Суд першої інстанції при його ухваленні не повно та не всебічного з'ясував обставини справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам та наведеним доводам. Зазначає, що безпосереднім предметом оскарження у справі, що розглядається є Постанова про накладеш адміністративного стягнення від 12 червня 2017 року № 53-ДК/0011 По/08/01/-17, складена державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - начальником відділу організації, планування та аналізу інспекторської діяльності управління контролю за використанням та охороною земель - Шевельовою Оксаною Володимирівною. Наголошує на тому, що оскаржувана постанова містить посилання на єдиний документ як доказ встановлення факту правопорушення, так і вину ОСОБА_1 у його вчиненні - протокол про адміністративне правопорушення № 7 від 01 червня 2017 року. Жодних інших доказів матеріали ні адміністративної, ні судової справи не містять. Вказує, що жодним належним доказом не підтверджено, що відбувалося обстеження саме земельної ділянок з площами 5.5 га та 6,5 га з кадастровими номерами 0:00:003:0006 та 0:00:003:0007 відповідно. Окрім того, відсутній будь-який доказ, на підставі якого можливо належно та достовірно встановити, що обстежені земельні ділянки були засіяні. Більш того, жодним доказом не підтверджено, що засівання обстежених земельних ділянок (у разі припущення таких обставини) вчинено саме позивачем. Зазначає, що обставини, які б свідчили про фактичне використання земельних ділянок відповідачем (старшим державним інспектором) встановлено не було. Також посилається на те, що протокол складено у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою посадовою особою при викладенні об'єктивної сторони правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, а зазначено лише час його виявлення 01 червня 2017 року. Зазначає, що в порушення вимог розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без розгляду клопотання особи та його адвоката про відкладення. Також зазначає, що акт обстеження земельної ділянки від 01.06.2017 року № 104 та Акт обстеження земельної ділянки від 01.06.2017 року № 105 складені відповідачем - старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Шевельовою О.В. складені за формою, визначеною в Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.02.2013 року № 132, який втратив чинність згідно наказу Мінагрополітики та продовольства України від 20 січня 2017 року № 24. Тобто на дату проведення перевірки (01 червня 2017 року) нормативно-правовий акт, відповідно до якого було складено акти втратив чинність. Посилається на рішення Верховний Суд в Постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року № 818/1511/17 (адміністративне провадження № К/9901/47597/18). Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області по справі № 542/1248/17 від 09 листопада 2018 року і ухвалити нове, яким скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення № 53-ДК/0011По/08/01/-17 від 12 червня 2017 року, що винесена старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - начальником відділу організації, планування та аналізу інспекторської діяльності управління з контролю за використанням та охороною земель - Шевельовою Оксаною Володимирівною про притягнення - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 53 і Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн.

Також від позивача ОСОБА_1, до суду надійшли додаткові пояснення по справі та клопотання про розгляд справи за відсутності його та його представників.

Від відповідачів до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначають, що апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає законодавству України. Зазначають, що обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів на час винесення оскаржуваної постанови свідчить про самовільне зайняття земельних ділянок.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 19.02.2019р. (т.3 а.с. 9).

Відповідач повідомлявся на електронну адресу, яка містяться а матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.06.2017 року працівником з Управління з контролю та використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області складено акти обстеження земельної ділянки № 104 та № 105.

Актами перевірок від 01.06.2017 №53-ДК/99/АП/09/01/-17 та від 01.06.2017 №53- 98/АП/09/01/-17 встановлено, що розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації від 23.04.2012 року № 134 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок", ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок орієнтовною площею 12 га із земель сільськогосподарського значення (сіножаті) державної власності в землі сільськогосподарського призначення (рілля) на території Попівської сільської ради для ведення фермерського господарства з метою подальшої здачі в оренду.

Вищезазначене розпорядження прийнято з порушенням вимог статті 22 Земельного Кодексу України (в редакції станом на момент прийняття розпорядження відсутній термін "про надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства".

ОСОБА_1 22.07.2016 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 5,5 га та 6,5 га для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та зобов'язати відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 5,5 га та 6,5 га для ведення фермерського господарства. Рішенням суду від 17.10.2016 по справі №816/1147/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01.03.2017 року по справі №816/1147/16 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року задоволено, постанову Полтавського окружного адміністративного суду скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Станом на 01.06.2017 року договір оренди землі площею 12,0 га із ОСОБА_1 не укладено.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення (сіножаті) державної власності, що розташовані на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області площею 5,5 га за межами населеного пункту (кадастровий номер :00:003:0007) та 6,5 га (кадастровий номер :00:003:0006) на момент перевірки використовуються ОСОБА_1 за відсутності документів, що посвідчують право користування (оренди) земельної ділянки.

Тобто, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів на винесення оскаржуваної постанови свідчить про самовільне зайняття земельних ділянок. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.11.2010 року).

Також, 01.06.2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову, за якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 Кодексу України адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у 170 грн.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідачем Шевельовою О.В. на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 25.05.2017 року № 53-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності" старшому інспектору ГУ Держгеокадастру в Полтавській області було доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства шляхом проведення перевірки дотримання вимог законодавства органом виконавчої влади при наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою та правомірності використання земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею: 5,5 га та 6,5 га, за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (т.2 а.с.92).

01 червня 2017 року старшими державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лещенко О.М. та Шевельовою О.М. були складені акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки № 53-ДК/99/АП/09/01/-17 та № 53-ДК/98/АП/09/01/-17 (т.2 а.с. 97-98;99-100).

В той же день старшими державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лещенко О.М. та Шевельовою О.М. складені акти обстеження земельної ділянки № 105 щодо земельної ділянки площею 5,5 га (а.с. 95-96), а також акт №104 щодо земельної ділянки площею 6,5 га. (а.с.93-94). В результаті обстеження земельної ділянки встановлено, що земельні ділянки засіяні соєю. За повідомленням сільської ради земельні ділянки без правовстановлюючих документів з 2012 року використовує ОСОБА_1

Також 01 червня 2017 року інспектором складені приписи № 22 та №23, якими ОСОБА_1 вказано усунути виявлені порушення земельного законодавства щодо самовільного зайняття земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею: 5,5 га та 6,5 га, загальна площа 12 га (сіножаті) за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в строк до 30.06.2017 року (т.2 а.с. 101-102).

Відповідачем у справі, складено протокол про адміністративне правопорушення № 7 від 01 червня 2017 року (а.с. 103-104), яким встановлено, що виявлено порушення вимог земельного законодавства, що полягає в самовільному зайнятті ОСОБА_1 земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею: 5,5 га та 6,5 га, загальна площа 12 га (сіножаті) за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що є порушенням статті 125 Земельного кодексу України.

Розглянувши вказаний протокол 12.06.2017 року інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №№53-ДК/0011По/08/01-17 (т.2 а.с. 106-107), відповідно до якої ОСОБА_1 порушив вимоги статті 53-1 КУпАП, а саме самовільно зайняв земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею: 5,5 га та 6,5 га, загальна площа 12 га (сіножаті) за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 170 грн.

Колегія суддів зазначає, що розмір адміністративного стягнення, застосований до позивача оскаржуваною постановою, відповідає нормам 53-1 КУпАП.

Крім того, колегія суддів зазначає, що діями Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, права позивача не порушені, оскільки оскаржувана постанова прийнята старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області Шевельовою Оксаною Володимирівною, як особою яка має право на притягнення до адміністративної відповідальності у відповідності до КУпАП.

Спірним в даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки, передбаченого ст.53-1 КУпАП, дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до ст. 2 Закону України №963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель" одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст. 9 зазначеного Закону визначено, що Державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Згідно статті 10 Закону України №963-IV до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель належить право в тому числі: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Як вже було зазначено вище, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Полтавській області №25.05.2017 року № 53-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності" старшому інспектору ГУ Держгеокадастру в Полтавській області було доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства шляхом проведення перевірки дотримання вимог законодавства органом виконавчої влади при наданні дозводу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою та правомірності викристання земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею: 5,5 га та 6,5 га, за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Отже, враховуючи наведене, суд робить висновок, що на час складання протоколу та винесення спірної постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 старший державний інспектор Шевельова О.В. мала відповідні повноваження для розгляду справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в рішенні від 22.03.2018 року у справі №552/3951/17.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний наказ ГУ Держгеокадастру в Полтавській області №25.05.2017 року № 53-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності" протиправним не визнавався та не був скасований, як і не визнавались протиправними дії відповідача щодо проведення такої перевірки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі п. "б" частини 1 ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та визначається як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №7 від 01.06.2017 року було встановлено, що ОСОБА_1 здійснено самовільне зайняття земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею: 5,5 га та 6,5 га, загальна площа 12 га (сіножаті) за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (т.2 а.с.103-104).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки № 105 щодо земельної ділянки площею 5,5 га (т.2 а.с. 95-96), та актом № 104 щодо земельної ділянки площею 6,5 га. (т.2 а.с.93-94), в результаті обстеження земельної ділянки встановлено, що земельні ділянки засіяні соєю. За повідомленням сільської ради земельні ділянки без правовстановлюючих документів з 2012 року використовує ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції повідомила, що земельні ділянки фактично використовуються ОСОБА_1 з 2012 року, це їй відомо як мешканки с.Попове та як голові Попівської сільської ради. В 2016 році вказані землі були засіяні соняшником, а в 2017 році - соєю.

При цьому правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки у ОСОБА_1 відсутні.

Показання свідка ОСОБА_7, щодо використання ОСОБА_1 спірних земельних ділянок підтверджується також листом Попівської сільської ради від 13.04.2018 року (т.2 а.с.152), в якому зазначено, що ОСОБА_1 був включений до Переліку орендарів на 2016-2017 роки у зв'язку з фактичним використанням земельних ділянок площею 12 га.

А посилання позивача на сплату ним земельного податку та відсутність заборгованості по сплаті якого також свідчать про використання спірних земельних ділянок саме ОСОБА_1

Сам факт користування спірними земельними ділянками не заперечуються й позивачем в позовній заяві. При цьому ОСОБА_1 вказує на те, що земельна ділянка зайнята ним не самовільно, а лише використовується без правовстановлюючих документів.

При цьому на час проведення перевірки, складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови у справі про адміністративне правопорушення правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки у позивача були відсутні.

Так, рішенням Попівської сільської ради від 13.12.2011 року десятої сесії 6 скликання "Про надання висновків щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства з подальшою передачею в оренду", надано висновки щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства з подальшою передачею в оренду земельної ділянки загальним розміром 12,00 га строком на 10 років, яка знаходиться на території Попівської сільської ради.

Розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації від 23.04.2012 року № 134 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок", ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок орієнтовною площею 12 га із земель сільськогосподарського значення (сіножаті) державної власності в землі сільськогосподарського призначення (рілля) на території Попівської сільської ради для ведення фермерського господарства з метою подальшої здачі в оренду.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення йому земельних ділянок (для ведення фермерського господарства) на території Попівської сільської ради Новосанжарського оайону Полтавської області.

Однак відповідачем ГУ Держгеокадастру у Полтавськй області було відмовлено у погодженні проекту землеустрою, що було предметом судового розгляду.

Так, ОСОБА_1 22.07.2016 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 5,5 га та 6,5 га для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та зобов'язати відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 5,5 га та 6,5 га для ведення фермерського господарства. Рішенням суду від 17.10.2016 по справі №816/1147/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01.03.2017 року по справі №816/1147/16 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року задоволено, постанову Полтавського окружного адміністративного суду скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Станом на 01.06.2017 року договір оренди землі площею 12,0 га із ОСОБА_1 не укладено.

Таким чином, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", користування ОСОБА_1 зазначеною земельною ділянкою є самовільним її зайняттям.

Факт самовільного заняття та використання земельних ділянок позивачем ОСОБА_1 було встановлено рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.01.2018 року, відповідно до якого було зобов'язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайнятті земельні ділянки та стягнуто з нього на користь Попівської сільської ради заподіяну шкоду внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 96203,05 грн. Яке було залишено без змін Постановою апеляційного суду Полтавської області від 28.03.2018 року (том 2 а.с. 158-160).

Що стосується доводів позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП був складений 01.06.2017 року та ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 02.06.2017 року о 10 годині.

02.06.2017 року ОСОБА_1 була направлена заява до ГУ Держгеокадастру України в Полтавській області про відкладення розгляду справи.

Вказане клопотання позивача було задоволено й розгляд справи відкладено до 12.06.2017 року.

Про що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим, проти чого не заперечував позивач, й отримав відповідне повідомлення 08.06.2017 року (т.2 а.с.105).

12.06.2017 року справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності ОСОБА_1 й винесена постанова, що оскаржується .

При цьому доводи позивача, що тим самим відповідач порушив його права передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, користуватися правовою допомогою адвоката, знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 були роз'яснені права, передбачені ст.268 КУпАП 01.06.2017 року, про що свідчить відповідний запис в протоколі про адміністративне правопорушення від 01.06.2017 року, розгляд справи, призначений на 02.06.2017 року був відкладений, в зв'язку з тим, що надійшло відповідне клопотання від ОСОБА_1 Й з цього часу до розгляду справи - 12.06.2017 року у позивача було достатньо часу для можливості скористатися правовою допомогою та іншими правами, передбаченими законом.

Також, на переконання колегії суддів, повторні підстави для відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, на момент розгляду даної справи 12.06.2017р. у відповідача були відсутні.

Позивачу надавалось достатньо часу для підготовки до розгляду справи (надання відповідних пояснень, доказів), вивчення документів сформованих в процесі вказаних правовідносин, звернення до фахівців в галузі права.

Колегія суддів зазначає, що з матерів справи не вбачається, що у позивача та його представника існували перепони, які перешкоджали їм з'явитися 12.06.2017р. на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Також колегія суддів зазначає, що з обґрунтувань позивача не вбачається, які саме документи він міг надати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які б могли вплинути на розгляд даної справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при складанні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача державний інспектор у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Шевельова О. В. діяла у межах повноважень та з дотримання положень відповідного законодавства, а отже відсутні підстави для визнання постанови протиправною та скасуванню.

Щодо посилань позивача на рішення Верховний Суд в Постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року № 818/1511/17 та на те, що акт обстеження земельної ділянки від 01.06.2017 року № 104 та Акт обстеження земельної ділянки від 01.06.2017 року № 105 складені відповідачем - старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Шевельовою О.В. складені за формою, визначеною в Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.02.2013 року № 132, який втратив чинність згідно наказу Мінагрополітики та продовольства України від 20 січня 2017 року № 24, колегія суддів зазначає наступне.

Ця справа стосувалася визнання протиправними дій державного інспектора щодо проведення перевірки, визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності» та визнання протиправним та скасування припису державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Сумської області з підстав складення акту обстеження земельних ділянок та акту перевірки за формами, визначеними нормативно-правовими актами, які втратили чинність.

В даному випадку, предметом розгляду справи є правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення №53-ДК/0011По/08/01-17 від 12.06.2017 року, а не правомірність Акту обстеження земельної ділянки, з огляду на що, доводи апелянта є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що висновки акту обстеження земельної ділянки не є рішенням органу владних повноважень, оскільки акт обстеження земельної ділянки є службовим документом, що підтверджує факт проведення обстеження і є носієм доказової інформації про виявлені порушення, а відтак не породжує для осіб, які перевірялись, настання будь - яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов'язки та законні інтереси у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дії державних органів із забезпечення внутрішньої взаємодії між підрозділами та посадовими особами державного чи самоврядного органу, дії, що мають процедурний характер із здійснення внутрішнього документообігу державних та самоврядних органів, фактичні дії з фіксації певних обставин (акти перевірки, акти обстеження тощо) та інші дії, які не впливають на реалізацію особою належних їй суб'єктивних прав та не призводять до покладення на таку особу певних обов'язків.

Крім того, дії та/або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не мають самостійного правового значення в тому разі, якщо вони не являють собою остаточне волевиявлення владного суб'єкта у певних правовідносинах, зокрема, в тому разі, коли в подальшому з урахуванням вчинених дій має бути прийнято рішення суб'єкта владних повноважень стосовно прав та/або обов'язків певної особи.

Отже, акт обстеження земельної ділянки є виключно носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення особою, діяльність якої перевіряли, вимог законодавства, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Викладені у ньому контролюючим органом факти та висновки не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для суб'єкта господарювання певні правові наслідки, регулює ті чи інші відносини і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

При цьому колегія суддів зазначає, що крім актів обстеження земельної ділянки в матеріалах справи достатньо доказів (документів) які свідчать про факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, а зазначено лише час його виявлення 01 червня 2017 року, однак зазначене правопорушення є триваючим, тому у протоколі повинен бути зазначений певний період часу, а не лише момент його виявлення, колегія суддів зазначає наступне.

Станом на 01 червня 2017 року адміністративне правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності вчинялося, сам позивач не заперечує факту використання ним земельних ділянок. Тобто на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення встановлено факт існуючого правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, фактично, як вбачається з позовної заяви, позивач наполягає на відсутності умислу в його діях, та вважає, що використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів не є тотожним самовільному зайняттю земельної ділянки, що на думку колегії суддів, є помилковим.

Використання позивачем земельних ділянок без правовстановлюючих документів фактично і є самовільним зайняттям земельних ділянок.

Щодо посилання позивача в додаткових поясненнях на апеляційну скаргу, на те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2017 року по справі № 816/1147/16 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, та те, що на даний час остаточне рішення по цій справі досі не прийнята, колегія суддів зазначає наступне.

Наявність даної справи на розгляді Верховного суду жодним не впливає на право позивача без правовстановлюючих документів використовувати земельні ділянки, оскільки навіть задоволення позову по даній справі, не вплине на наявність правовстановлюючих документів на момент використання земельних ділянок.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.11.2018 року по справі № 542/1248/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 З.Г. Подобайло