Справа № 813/2315/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/309/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Москаль Р.М.), ухвалене в порядку письмового провадження в м.Львові 07 листопада 2018 року у справі №813/2315/18 за позовом ОСОБА_3 до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

05.06.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області просив скасувати наказ від 02.05.2018 №5-О Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області про звільнення ОСОБА_3, поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області або рівнозначній посаді, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03.05.2018 по день винесення судового рішення за результатами розгляду даного адміністративного позову.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Городоцька ОДПІ при звільненні ОСОБА_3 діяла на підставі, в порядку та спосіб, визначені законодавством про працю та про державну службу; прийняте відповідачем рішення про звільнення ОСОБА_3 ґрунтується на правильному застосуванні норм Закону №889-VIII та КЗпП та відповідає критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті 2 КАС України. При цьому, суд першої інстанції врахував, що вакантні посади заступників начальника - начальника Мостиського та Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не могли пропонуватися позивачеві, оскільки не є рівнозначними його посаді. Щодо відсутності пропозиції позивачеві інших посад, то суд першої інстанції встановив, що в Городоцькій ОДПІ впродовж 28.02.2018-02.05.2018 не було вакантних рівнозначних чи нижчих посад, і саме з цієї причини роботодавець не мав можливості запропонувати ОСОБА_3 іншу посаду, про що повідомив його під розписку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при звільненні з посади відповідачем не враховано високу кваліфікацію та продуктивність праці позивача, стаж трудової діяльності, перебування на утриманні позивача двох дітей та дружини, а також не запропоновано іншої посади. Скаржник вказує, що має переважне право на залишення на роботі. Також зазначає, що однією з найважливіших гарантій для працівників у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці, при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Скаржник звертає увагу, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Крім того, вказує, що відповідач не надав доказів того, що після поновлення позивача на посаді згідно з рішенням суду у нього відбулися організаційні зміни і що відповідач не мав змоги перевести позивач за його згодою на іншу роботу в межах всього органу.

Городоцька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що внаслідок реорганізації відбулася зміна структури Городоцької ОДПІ та скорочення штатної чисельності державних службовців, посада позивача скорочена, новий штатний розпис на 2018 рік складено без врахування посади позивача. Вказано, що про наступне вивільнення позивача персонально попереджено за два місяці, можливість запропонувати іншу рівноцінну посаду державної служби відсутня.

В судовому засіданні представник позивача та позивач апеляційну скаргу підтримали, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/4188/17 ОСОБА_3 поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області з 18.10.2017.

На виконання рішення суду наказом Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області від 28.02.2018 №2-О позивача поновлено на посаді.

28.02.2018 ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення відповідно до наказу ДФС від 17.02.2017 №100 зі змінами та доповненнями, наказів Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 27.03.2017 №36 і від 30.03.2017 №41 та у зв'язку зі структурними змінами, скороченням штатної чисельності та змінами істотних умов праці Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Наказом Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 02.05.2018 №5-О ОСОБА_3, головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області, звільнено у зв'язку з скороченням штатної чисельності працівників (а.с.10).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, в редакції чинній на час видачі оскаржуваного наказу, підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» встановлено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, однією з найважливіших гарантій для працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, в момент попередження про наступне вивільнення, вакантними є всі посади згідно нового штатного розпису, які і повинні були запропоновані всім працівникам.

Припинення державної служби з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців можливе тільки у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі відповідно до кваліфікації державного службовця.

Так як обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суд має з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

З матеріалів справи встановлено, що 27.03.2017 Городоцька ОДПІ прийняла наказ №36, відповідно до якого введено в дію затверджений 20.03.2017 начальником ГУ ДФС у Львівській області перелік змін № 1 до організації структури Городоцької ОДПІ (а.с.25).

30.03.2017 наказом Городоцької ОДПІ № 41 введено в дію перелік змін № 2 до штатного розпису Городоцької ОДПІ на 2017 рік (а.с.27).

Відповідно до переліків 1, 2 (а.с.26-29), з структури Городоцької ОДПІ, що до реорганізації мала штатну чисельність 85 посад виводилися: - сектор податків і зборів з фізичних осіб Мостиського відділення Городоцької ОДПІ в складі 3 штатних одиниць; - сектор податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ в складі 8 штатних одиниць.

Натомість в структуру Городоцької ОДПІ, що після реорганізації внаслідок затверджених змін передбачає загальну штатну чисельність 42 посади, вводиться сектор податків і зборів з фізичних осіб в складі 2 штатних одиниць - завідувач сектору та головний державний інспектор. Посаду завідувача сектору заміщено колишнім начальником відділу податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_4 (загальний стаж роботи 31 рік, в т.ч. державної служби - 23 роки), а посаду головного державного інспектора сектору - колишнім головним державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_5 (загальний стаж роботи - 32 роки, в т.ч. державної служби - 30 років) (а.с.43). В складі Мостиського та Яворівського відділень Городоцької ОДПІ після реорганізації сектори податків і зборів з фізичних осіб не передбачені.

18 травня 2017 року відповідач прийняв наказ за №32-О, яким звільнив головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3 із займаної посади згідно з п.4 ч.1 ст.83, п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників з покликанням на наказ Городоцька ОДПІ від 27.03.2017 №36 та наказ Городоцької ОДПІ від 30.03.2017 № 41.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі №813/2049/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, наказ Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області від 18 травня 2017 року за №32-о «Про звільнення ОСОБА_3» визнано протиправним та скасовано, ОСОБА_3 поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області з 19.05.2017.

16 серпня 2017 року Городоцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 прийнято наказ № 81-О, яким скасовано наказ Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 18.05.2017 № 32-О «Про звільнення ОСОБА_3» та поновлено ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора - інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 19 травня 2017 року.

17 жовтня 2017 року відповідач прийняв наказ за № 88-О, яким звільнив головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3 із займаної посади згідно п.4 ч.1 ст.83, п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників з покликанням на наказ Городоцька ОДПІ від 27.03.2017 №36 та наказ Городоцької ОДПІ від 30.03.2017 № 41.

29.01.2018 начальником ГУ ДФС у Львівській області затверджено штатний розпис Городоцької ОДПІ на 2018 рік у кількості 42 штатні одиниці, в тому числі сектор податків і зборів з фізичних осіб в складі 2 штатних одиниць - завідувача сектору та головного державного інспектора (а.с.57-58).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/4188/17, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року, визнано протиправним та скасовано наказ Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області від 17 жовтня 2017 року за №88-О «Про звільнення ОСОБА_3», ОСОБА_3 поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області з 18.10.2017.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що оскаржуваний в даній справі наказ за своїм змістом фактично повторює вже скасовані у судовому порядку накази Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області від 18 травня 2017 року за №32-О та від 17 жовтня 2017 року за №88-О.

З моменту поновлення 28.02.2018 ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/4188/17, позивача допущено до виконання службових обов'язків, виплачувалася заробітна плата.

В свою чергу суд апеляційної інстанції звертає увагу, що реорганізацію Городоцької ОДПІ, за наслідками якої штатна чисельність працівників скоротилася на 43 одиниці (з 85 до 42), в тому числі зі складу Яворівського та Мостиського районних відділень ОДПІ виведено сектори податків та зборів з фізичних осіб загальною чисельністю 11 штатних одиниць, а в структуру ОДПІ (а не її районних відділень) введено сектор податків та зборів з фізичних осіб чисельністю 2 штатні одиниці, проведено у 2017 році.

Аналізуючи попередження про вивільнення від 28.02.2018, наказ про звільнення від 02.05.2018 №5-О, в таких підставою для вивільнення (звільнення) зазначено - у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників, з покликанням на наказ Городоцька ОДПІ від 27.03.2017 №36 та наказ Городоцької ОДПІ від 30.03.2017 № 41, тобто підстави, які були предметом дослідження у двох попередніх звільненнях позивача.

Згідно штатного розпису Городоцька ОДПІ на 2017 та 2018 роки в таких зазначено 42 посади, які були зайняті працівниками ще на момент першого звільнення позивача.

На момент поновлення позивача на посаді втретє, жодних нових розпорядчих наказів щодо реорганізації Городоцькою ОДПІ не приймалось, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, первинний наказ 2017 року про реорганізацію юридичної особи публічного права не є тією правовою підставою, яку слід розглядати як реорганізація та застосовувати правові наслідки такої реорганізації до позивач станом на лютий- травень 2018 року.

Доказів того, що після поновлення позивача на посаді за рішенням суду станом на 28.02.2018 відбулися організаційні зміни, зокрема, щодо скорочення штатної чисельності працівників, через що були підстави для попередження про звільнення позивача та згодом його звільнення, в матеріалах справи відсутні, судом апеляційної інстанції такі не здобуті.

При цьому саме на відповідача покладено обов'язок працевлаштувати позивача у спосіб, достатній для відновлення прав останнього, що передбачає можливість подальшого використання позивача на службі, шляхом поновлення на посаді.

В свою чергу встановлена законодавством можливість скорочення посади, яку обіймав службовець до звільнення, не виключає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівника. У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або в нести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, або рівноцінну їй.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо правомірності винесення рішення про звільнення ОСОБА_3 та правильного застосування відповідачем норм Закону України «Про державну службу» та КЗпП України.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатніх доказів на спростовування аргументів апеляційної скарги, а подані скаржником докази в своїй сукупності вказують на те, що позивач звільнений не у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Так як днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників), позивача слід поновити на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області з 03 травня 2018 року.

Відповідно до ст.235 Кодексу Законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до положень абзацу 3 пункту 2 Порядку №100середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з п.5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З урахуванням довідок Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 26.06.2018 №589/7/13-16-05-00 (а.с.30) та від 10.07.2018 №589/7/13-16-05-00 (а.с.42), якими встановлено, що середньоденне грошове забезпечення позивача становить 263,73 грн, слід стягнути з Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Львівській області на користь позивача 52 746 грн. (п'ятдесят дві тисячі сімсот сорок шість гривень) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.05.2018 по 18.02.2019.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів.

Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленим у постанові від 18 липня 2018 року (справа 359/10023/16-ц).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що висновки суду першої інстанції щодо правомірності винесення наказу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 02 травня 2018 року №5-О не відповідають обставинам справи, такі зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Щодо судових витрат, то з врахуванням ст.139 КАС України такі не належить стягувати з сторін спору.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 250, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі №813/2315/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Скасувати Наказ Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 02 травня 2018 року №5-О про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області.

Поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області з 03 травня 2018 року.

Стягнути з Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області на користь ОСОБА_3 52 746 грн. (п'ятдесят дві тисячі сімсот сорок шість гривень) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 26.02.2019