Справа № 305/217/19
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/217/19
Провадження по справі 2-а/305/6/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Тулика І.І.

за участі секретаря судового засідання Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора БПП в с. Чайки ІПП в Київській області, ст.лейтенанта ОСОБА_2В про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора БПП в с. Чайки ІПП в Київській області, ст.лейтенанта ОСОБА_2В про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27 січня 2019 року інспектором БПП в с. Чайки ПП в Києво-Святошинському районі Київської області, ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову НК №368623 від 27.01.2019 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за нібито скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що він 27.01.2019 року о 22.15 год. на автомобільній дорозі Київ-Чоп 19 км, керуючи автомобілем VOLVO, державний номерний знак МІ098DT з напів причепом SCHMITZ , державний номерний знак MI373YG, рухався у крайній лівій полосі на дорозі, яка має три смуги в одному напрямку та позначена знаком 5.16, чим порушив п.11.6 Правил дорожнього руху України (розташування транспортних засобів), за яким забороняється на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку, вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 тон, тракторам, самохідним машинам і механізмам дозволяється виїжджати на крайню ліву смугу лише для повороту ліворуч та розвороту, а у населених пунктах на дорогах з одностороннім рухом, крім цього, для зупинки зліва, в дозволених випадках, з метою завантаження чи розвантаження. Дана постанова є незаконною, оскільки 27.01.2019 року близько 22.15 год, рухаючись на автомобілі VOLVO, державний номерний знак МІ098DT з напів причепом SCHMITZ , державний номерний знак MI373YG у напрямку Києва, зі швидкістю менш наж 40 км. на автомобільній дорозі Київ-Чоп 19 км, його зупинив співробітник поліції ОСОБА_2 Позивач зупинився на узбіччі дороги. Зазначений співробітник поліції не представився, що протирічить вимогам Закону України "Про Національну поліцію". Всі вказані відомості про нього стали відомі йому лише з оскаржуваної постанови. Причиною зупинки інспектор назвав перевірку документів, що також суперечить Закону. Після чого інспектор пройшов у службовий автомобіль, взяв з автомобіля бланк постанови і сказав, що буде виносити постанову за те, що він рухався у крайній лівій смузі на дорозі, яка має три смуги в одному напрямку, чим він порушив п.11.6 Правил дорожнього руху. Позивав повідомив інспектору, що він не згідний з його рішенням, оскільки він рухався у другій смузі дороги, і попросив надати йому якісь докази порушенням ним саме п.11.6 ПДР. Будь-які докази інспектор поліції ОСОБА_2 надавати відмовився, та повідомив йому про те, що він сам являється доказом. У зв"язку з чим просив визнати дії інспектора БПП в с. Чайки ІПП в Києво-Святошинському районі Київської області, ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанні постанови НК №368623 від 27.01.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, протиправними, постанову НК №368523 по справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2019 року про накладення на нього штрафу в сумі 425 гривень скасувати.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 6 лютого 2019 року призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 11 год. 30 хвилин, 15 січня 2019 року, у приміщенні Рахівського районного суду, Закарпатської області області за адресою: м. Рахів, вул. Карпатська 15. При цьому, відповідачу інспектору БПП в с. Чайки ІПП в Київській області, ст.лейтенанту ОСОБА_2повідомлено про його право до початку судового засідання подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог та роз'яснено норми ч.4 ст.159 та ч.2 ст.77 КАС України. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено відповідача належним чином.

Відповідачем відзиву не подано.

Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач, інспектор БПП в с. Чайки ІПП в Київській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився. Причину неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою, другою ст.2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988р. «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змін. та доп.), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом"якшуючі обставини, майновий стан винного, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 27 січня 2019 року, інспектором БПП в с. Чайки ІПП в Києво-Святошинському районі Київської області, ст.лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК №368623 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Підставою для прийняття постанови НК №368623, як зазначено у мотивувальній частині такої, стало те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем VOLVO, державний номерний знак МІ098DT з напів причепом SCHMITZ , державний номерний знак MI373YG, рухався у крайній лівій полосі на дорозі, яка має три смуги в одному напрямку та позначена знаком 5.16, чим порушив п.11.6 Правил дорожнього руху України, за що встановлена відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.6 передбачено, що на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку, вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, тракторам, самохідним машинам і механізмам дозволяється виїжджати на крайню ліву смугу лише для повороту ліворуч та розвороту, а у населених пунктах на дорогах з одностороннім рухом, крім цього, - для зупинки зліва, в дозволених випадках, з метою завантаження чи розвантаження.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Так, в оскаржуваній постанові в графі «до постанови додаються» зазначено, що докази відсутні.

Також відповідач не скористався своїм, правом передбаченим КАС України, щодо подання відзиву на даний позов з викладенням своєї правової позиції відносно заявлених позовних вимог, не надав належних доказів вини позивача в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Тобто, посилання відповідача в оскаржуваній постанові на рух автомобіля правопорушника ОСОБА_1 у крайній лівій полосі на дорозі, яка має три смуги в одному напрямку та позначена знаком 5.16, жодними доказами не підтверджені.

Таким чином, відповідач як суб"єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідно не довів наявність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 ОСОБА_3 Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з неподання суб'єктом владних повноважень доказів, не повідомлення суд про причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень Правил дорожнього рухуУкраїни, що відповідає положенням ч.5 ст.77, ч.9 ст.80 КАС України.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню.

Разом з цим не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача з огляду на таке.

Приписами статті 258 КУпАП визначено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що оскарження особою допущеного порушення і адміністративного стягнення не перешкоджає винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.

Відповідно до абзацу другого статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Окрім того, згідно з абзацем третім статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (у випадку автоматичної фіксації порушення); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Тобто, вказаними нормами підтверджується правомірність вчинення дій патрульним поліцейським щодо розгляду справи та винесення постанови.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у даній категорії справ та тим, що в переліку відсутнє право суду визнавати дії суб'єкта владних повноважень неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 20, 77, 78, 90, 139, 242, 243, 244, 246, 255, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора БПП в с. Чайки ІПП в Києво-Святошинському районі Київської області, ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №368623 від 27.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій інспектора БПП в с. Чайки ІПП в Києво-Святошинському районі Київської області, ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 при винесенні постанови серії НК №368623 від 27.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відмовити.

Судовий збір в сумі 768,40 гривень віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Тулик І.І.