Справа № 520/663/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

01 березня 2019 р. № 520/663/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії з 01.12.2015 року і стягнення з неї коштів у розмірі 74122,50 в рахунок погашення переплати пенсії;

скасувати розпорядження Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №172189 від 06.11.2015 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в бік зменшення;

зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2015 року до того розміру, який значився до 01.12.2015 року та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсійних виплат за період з 01.12.2015 року по дату набрання рішення законної сили;

скасувати рішення комісії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 15.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплаченої суми пенсії у розмірі 74122,50 грн.;

зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти за період з лютого 2016 року по дату набрання рішенням законної сили.

Позивачем разом з позовом надано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/663/19.

Повідомлено позивача, що заява про поновлення строку звернення до суду буде розглянута судом після надання відповідачем завіреної належним чином копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, надав до суду відзив на позов, згідно змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю. Також вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду та надав завірену належним чином копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р., 01.03.2019 р. відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки справа належить до справ незначної складності, позовну заяву належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.07.2005 р. перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів пенсійної справи встановлено, що 21.07.2015 р. позивачем до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова подано заяву про призначення пенсії за віком. Також було надано направлення від 21.07.2005 р. №0001 Дзержинського районного центру зайнятості в місті Харків для оформлення дострокового виходу ОСОБА_1 на пенсію згідно із п. «г» ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення».

Протоколом №31865 від 22.07.2005 ОСОБА_1 достроково (п. «г» ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення») призначено пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі наказу Пенсійного фонду України від 25.08.2015 №140 та наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2015 №109 "Про проведення перевірки за результатами співставлення даних в автоматизованих системах" проведено перевірку правильності нарахування пенсійних виплат.

У зв'язку з виявленими пенсійним фондом розбіжностями та ненаданням позивачем документів на засіданні комісії з розгляду спірних питань при призначенні та перерахунку пенсії прийнято рішення про стягнення надміру виплаченої суми пенсії ОСОБА_1 від 15.01.2016 р.(а.с.85 зворотній бік).

Згідно змісту відзиву на позовну заяву, оскільки письмова згода на добровільне погашення суми переплати протягом січня 2016 року позивачем не була надана, відрахування з пенсії провадяться з лютого 2016 року у розмірі 20% від місячного розміру пенсії ОСОБА_1

При цьому, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 11.08.2017 р., утримання з пенсії провадяться в розмірі 10% з вересня 2017 р.

Згідно матеріалів пенсійної справи позивача, ОСОБА_1 зверталася до Управління із заявами (від 20.04.2016 р., від 13.04.2017 р. від 11.07.2017 р., від 05.09.2018 р., від 23.10.2018 р.) про надання інформації щодо відрахування з пенсії сум переплати.

Листами від 04.05.2016 вих. №216/Х-11, від 17.07.2017 вих. №155/Х-11, від 27.04.2017 вих. №32/Х-11, від 25.09.2018 вих. №709/Х-11, від 06.11.2018 вих. №847/Х-11 Управлінням були надані відповіді на вищезазначені заяви ОСОБА_1

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом позову є скасування рішень відповідача №172189 від 06.11.2015 року та від 15.01.2016 року, визнання протиправними дії щодо перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії з 01.12.2015 року, зобов'язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2015 року та зобов'язання повернути безпідставно утримані кошти за період з лютого 2016 року по дату набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що позивач з даним адміністративним позовом звернулась 23.01.2019 р., про що свідчить вхідний номер суду 01-25/4534/19(а.с.6).

Згідно змісту заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено, що отримавши в грудні 2015р. пенсію у зменшеному розмірі, позивач вважала, що це є помилка і їй у подальшому відповідач здійснить доплату, але у лютому 2016р. позивач отримала пенсію ще більш у зменшеному розмірі. Для з'ясування причин цього, в березні 2016 р., позивач усно звернулась до громадської прийманні відповідача про надання роз'яснень щодо отримання пенсії у зменшеному розмірі пенсії, де їй повідомили, що їй невірно було здійснено призначення (перерахунок) пенсії, у зв'язку з чим, її пенсію проведено у відповідність до вимог закону та проводиться стягнення. У подальшому позивач неодноразово письмово зверталась із заявами до відповідача з вимогою припинити утримання з її пенсії та переглянути рішення щодо утримання переплати від призначеного розміру пенсії, на що позивач отримувала незрозумілі для неї пояснення без надання відповідних документів та роз'яснень правомірності дій відповідача. Та 19 жовтня 2018 р. між позивачем і адвокатом Мартіною Л.Г. був укладений договір про надання правової допомоги. Наприкінці листопада 2018 р., позивач звернулась з вимогою до відповідача про надання пенсійної справи для ознайомлення, з якою позивач сумісно з адвокатом зміг фактично ознайомитись лише 10 грудня 2018 року.

З матеріалів пенсійної справи встановлено, що 16.04.2016 р. позивач зверталась до відповідача з заявою, в якій просила у зв'язку з важким матеріальним станом у родині, нестабільною ситуацією в країні припинити утримання з пенсії. Повідомити письмово про розмір пенсії на дату звернення(а.с.96).

Листом від 04.05.2016 р. повідомлено позивача, що «про причини виникнення переплати пенсії та про проведення утримання з неї Вас було повідомлено листами від 30.11.2015 року (вих. №16151-02/26) та від 31.12.2015 року (вих. №17877-02/26) за адресою, яка мітиться в матеріалах пенсійної справи.

Зазначене утримання провадиться на підставі статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати та не може перевищувати 20% пенсії.

Оскільки письмова згода на добровільне погашення суми переплати протягом січня 2016 року не була надана, то з лютого 2016 року на підставі рішення комісії управління проводиться утримання переплати у 20% розмірі від призначеного розміру пенсії.

Для розгляду питання щодо зменшення відсотку утримання можете звернутись до управління із відповідною заявою.»(а.с.96 зворотній бік - 97).

ОСОБА_1 заявою від 13.04.2017 р. просила припинити утримання з пенсії(а.с.97 зворотній бік).

Листом від 27.04.2017 р. повідомлено позивача, що згідно рішення комісії управління від 15.0.1.2016 р. з позивача здійснюється утримання 20 % від пенсії(а.с.98).

Заявою ОСОБА_1 від 06.07.2017 р. позивач просила пенсійний фонд переглянути рішення комісії управління від 15.0.1.2016 р. та припинити утримання(а.с.98 зворотній бік).

Листом від 17.07.2017 р. позивача вкотре повідомлено про розмір її пенсії, та підстави утримання з пенсії(а.с.99-100).

Заявою від 26.07.2017 р. позивач просила, зокрема, надати матеріали пенсійної справи для ознайомлення(а.с.101).

Однак, доказів ознайомлення з матеріалами пенсійної справи до суду не надано. Позивач своїм правом не скористалась.

Крім того, позивач 11.08.2017 р. зверталась з заявою до пенсійного фонду, якою просила зменшити суму утримання з 20 відсотків на 10 відсотків(а.с.91).

Суд дослідивши позовну заяву, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надані представником відповідача матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 зазначає, що доказів надіслання або вручення спірних рішень позивачу матеріали справи не містять.

З матеріалами пенсійної справи позивач ознайомився лише у грудні 2018 р., відтак в межах встановленого законом строку.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності у судовому порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

При вирішенні справи судом враховано, що початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд вважає, що при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, окрім КАС України, зокрема, законах України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Такий висновок суд робить, виходячи з наступного.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Із зазначеного вбачається, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати передбачене ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов'язку України, як держави, забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Вказана позиція суду викладена у постанові Верховного суду від 24.04.2018 р. у справі №646/6250/17.

Враховуючи наведене, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 121, 122, 243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду у справі №520/663/19 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішень.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 01 березня 2019 року.

Суддя В.В. Сагайдак