Справа № 0640/4011/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4011/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

21 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Житомир, повний текст складено 07.11.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов"язання прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 134900,00 грн.,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 134900,00 грн. у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року позов задоволено, визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 05.06.2018року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що МВС не має право розглядати та приймати рішення про призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги. Суд зобов'язавши виплатити МВС одноразову грошову допомогу втручається в дискреційні повноваження МВС України.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду учасники справи в судове засідання не прибули, а тому, на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 09.11.1995року по 06.11.2015року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015року - в органах Національної поліції. Наказом № 139 о/с від 29.06.2016року вона була звільнена зі служби за пунктом 2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.14).

21 жовтня 2016 року ОСОБА_3 обласною МСЕК №2 була встановлена третя група інвалідності з 13.10.2016р. та зазначено, що захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Постанови Богунського районного суду м.Житомира від 11.01.2017 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України та зобов'язано відповідача виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 217500,00 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017року (а.с.18-19).

23 травня 2018 року позивачу медико-соціальною експертною комісією за результатами огляду з 23.05.2018 року встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК від 23.05.2018, серія 12ААБ №100808 та встановлено більший відсоток ступеня втрати працездатності, що стало підставою для подачі позивачем заяви на отримання різниці в розмірі відповідної одноразової грошової допомоги (а.с.86).

УМВС України в Житомирській області на підставі вказаного звернення Позивача підготувало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги з урахування раніше виплаченої відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 подало його до МВС України (а.с.85).

За результатами розгляду вказаного висновку відповідач в особі ДФОП МВС України повернув документи без затвердження висновку про призначення та виплату різниці одноразової грошової допомоги.

Як зазначено в листі №15/2-2427 від 27.06.2018року, підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачу різниці одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, стало відсутність підстав для такої виплати у відповідності до вимог Закону України "Про міліцію", так як позивач звільнена зі служби в органах поліції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що порушене право підлягає відновленню, шляхом зобов'язання саме Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 05.06.2018року.

Надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію».

07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію» та набув чинності Закон України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-VIII).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком, затвердженим постановою КМУ від 21.10.2015р. № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст. 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Згідно п. 5 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом п. 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно із ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст. 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено пп. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом пп. «б» п. 4. ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Судом встановлено, що позивач проходила службу в Головного управління Національної поліції в Житомирській області та наказом № 139 о/с від 29.06.2016 року була звільнена зі служби за пунктом 2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.14).

23 травня 2018 року ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.

Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення другої групи інвалідності (23.05.2018 року), а тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015р. - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850 застосуванню не підлягають.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України «Про Національну поліцію». У зв'язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплату одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом України «Про Національну поліцію», а не Законом України «Про міліцію», оскільки підстави для її виплати виникли у позивача під час проходження служби поліцейського.

Вказане у процесі розгляду справи судом першої інстанції до уваги прийнято не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Житомирській області, то на неї, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку з чим вона має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4.

Щодо вимоги позивача зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомоги, яку суд першої інстанції задовольнив, колегія суддів зазначає таке.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та створенням Національної поліції як центрального органу виконавчої влади, структура та функції Міністерства внутрішніх справ суттєво реорганізувалися та відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 розділу 1 Порядку № 4 доповнено п. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до п. 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами п. 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 розділу IV Порядку № 4).

Колегія суддів вважає, що Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень призначати та виплачувати позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням групи інвалідності після звільнення зі служби в органах Національної поліції.

Отже, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про зобов'язання саме відповідача Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 134900,00 грн. у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 №712/8827/17 Суд зробив правовий висновок, що зобов'язання державного органу нарахувати та виплатити позивачу у визначеному розмірі одноразову грошову допомогу у зв'язку зі встановленням інвалідності буде становити втручання у дискреційні повноваження.

У постанові від 05.05.2018 у справі № 826/9727/16 Верховний Суд зробив висновок, що суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені обставини у своїй сукупності дають підстави для висновку про правомірність дій Міністерства внутрішніх справ України стосовно відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

За вищезазначених обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов"язання прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 134900,00 грн. скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 лютого 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.