Справа № 807/681/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3787/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивача: Дацків В.В.

відповідача: не з'явився

третьої особи: Чорній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тячівської районної ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі № 807/681/18 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до Тячівської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Тячівська районна друкарня» про стягнення податкового боргу,

суддя в 1-й інстанції - Плеханова З.Б.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Закарпаття,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тячівської районної ради, третя особа КП «Тячівська районна друкарня» про стягнення коштів із Тячівської районної ради у розмірі 66240,35 грн. в рахунок погашення податкового боргу платника податків Комунального підприємства «Тячівська районна друкарня».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Комунальне підприємство Тячівська районна друкарня Тячівської районної ради станом на 05.07.2018 року має податковий борг у розмірі 66 240,35грн. в т.ч. пеня у розмірі 15,65 грн., а саме по:

платежу 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 43910,25грн. в т.ч. пеня в сумі 15,65грн.;

платежу 50 11020201 «Податок на прибуток приватних підприємстві та фінансових установ комунальної власності» у розмірі 20751,54грн;

платежу 16010200 «Комунальний податок» у розмірі 875,50грн.;

платежу 85 11010100 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платник податку у вигляді зарплати» у розмірі 488,81грн.;

платежу 70 7101000 «Єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати» у розмірі 214,25грн.. Серед підстав звернення до відповідача позивача зазначає про застосування статті 96 Податкового кодексу України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року адміністративний позов Головного управління ДФС у Закарпатській області до Тячівської районної ради, третя особа: КП «Тячівська районна друкарня» про стягнення податкового боргу було задоволено.

Стягнуто із Тячівської районної ради (90500, Закарпатська область, Тячівський район, місто Тячів, вул. Незалежності, буд. 30, ) кошти у розмірі 66240,35 ( шістдесят шість тисяч двісті сорок грн. 35 коп.) грн. в рахунок погашення податкового боргу платника податків Комунального підприємства «Тячівська районна друкарня» (, 90500, Закарпатська область, Тячівський район, вул. Леніна, буд. 43 А.).

З висновками суду першої інстанції не погодився відповідач - Тячівська районна рада Закарпатської області. Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що рішенням Тячівської районної ради від 16.08.2018 року за №479 прийнято рішення щодо ліквідації діяльності комунального підприємства «Тячівська районна друкарня» та введено процедуру ліквідації з призначенням голови ліквідаційної комісії.

В судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт на забезпечив явку уповноваженого представника, що дає підстави суду апеляційної інстанції в порядку статті 308 КАС України переглянути справу за наявними у ній доказами та перевірити законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник податкового органу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Голова ліквідаційної комісії комунального підприємства підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємств «Тячівська районна друкарня» засноване на майні спільної власності територіальних громад, що закріплюється за ним на праві господарського відання. Засновником і власником Комунального підприємства Тячівська Районна друкарня є Тячівська районна рада із місцезнаходженням: 90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, будинок 30, . ( а.с. 18-22).

Станом на 22.05.2018 року за боржником рахується податковий борг у розмірі 66 240,35грн. в т.ч. пеня у розмірі 15,65грн., по наступних платежах:

- 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 43910,25грн. в т.ч. пеня в сумі 15,65грн.;

- 50 11020201 «Податок на прибуток приватних підприємстві та фінансових установ комунальної власності» у розмірі 20751,54грн;

- 16010200 «Комунальний податок» у розмірі 875,50грн.;

- 85 11010100 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платник податку у вигляді зарплати» у розмірі 488,81грн.;

- 70 7101000 «Єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати» у розмірі 214,25грн.

Вказані розміри заборгованості містяться у даних податкових декларацій з ПДВ, котрі самостійно подані платником податків за період від 19.12.2013 року, від 18.01.2014 року, від 19.12.2013 року, від 19.05.2014 року, від 16.06.2014 року, від 25.07.2014 року, від 25.07.2014 року, підтверджується розрахунком податкового боргу та обліковими картками (а.с.16-17,23-26).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем дотримана процедура встановлена вимогами Податкового кодексу України, щодо узгодження розміру податкового боргу, наявності судових рішень про стягнення податкового боргу, формування податкової вимоги та наявності інформації щодо відсутності майна у платника податків. На думку суд першої інстанції, матеріали справи підтверджують процедуру стягнення податкового боргу за рахунок коштів державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне визначити наступне.

Згідно п. 96.1 ст. 96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради (пп. 96.1.1); затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу (пп. 96.1.2); ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (пп. 96.1.3); прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків (пп. 96.1.4).

Пунктом 96.2 ст. 96 ПК України регламентовані наступні дії контролюючого органу, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено: контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків (пп. 96.2.1); досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету (пп. 96.2.2); ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (пп. 96.2.3); виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України (пп. 96.2.4).

Відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно (п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України).

Таким чином, приписами ст. 96 ПК України визначений чіткий алгоритм дій, які можуть бути вчинені контролюючим органом для реалізації своїх повноважень, спрямованих на погашення податкового боргу комунальним підприємством.

Колегія суддів зазначає, що позивачем дотримано встановлений статтею 96 ПК України обов'язковий порядок погашення податкового боргу комунальних підприємств.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20.06.2017 року № К800/6929/16, від 12.09.2016 року № К/800/40383/15 та від 01.03.2016 року №К800/7977/15.

Статтею 16 Податкового кодексу України передбачено, що одним із обов'язків платника податків є обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями боржнику було виставлено та надіслано податкову вимогу форми «Ю» від 18.02.2012 року №25, яка вручена 03.03.2012 року , однак дана вимога залишилась без виконання (а.с.48).

Постановою від 18.09.2014 року Закарпатським окружним адміністративним судом по справі №807/844/14 вирішено стягнути суму податкового боргу у розмірі 43251,00грн. з КП «Тячівська районна друкарня». Постанова набула законної сили. Постановою від 12.01.2015 року Закарпатським окружним адміністративним судом по справі №807/3964/14 вирішено стягнути суму податкового боргу у розмірі 22809,85грн. з КП «Тячівська районна друкарня». Постанова набула законної сили.

На виконання вищенаведених постанов Закарпатського окружного адміністративного суду, податковим органом вживались заходи щодо стягнення коштів з рахунків боржника, а саме шляхом направлення інкасових доручень до банків, у яких відкриті рахунки боржника: а саме:

інкасове доручення від 05.07.2016 року №1125 на суму 20751,54 грн.;

інкасове доручення від 05.07.2016 року №112 на суму 587,00 грн.;

інкасове доручення від 05.07.2016 року №1127 на суму 875,50грн;

інкасове доручення від 05.07.2016 №11259 на суму 488,81грн;

інкасове доручення від 06.02.2018 №67 на суму 488,81грн;

інкасове доручення від 05.07.2016 №1121 на суму 43251,00 грн.;

інкасове доручення від 06.02.2018 №63 на суму 20751,54 грн.;

інкасове доручення від 06.02.2018 №65 на суму 875,50 грн.;

інкасове доручення від 06.02.2018 №59 на суму 43251,00 грн.;

інкасове доручення від 06.02.2018 №61 на суму 578,00 грн. (а.с.11-15).

Вказані платіжні доручення були повернуті банками без виконання, оскільки у КП «Тячівська районна друкарня» відсутні кошти на рахунках. Згідно наданих відповідей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нерухоме майно відсутнє, листа від 23.02.2018 року Територіального сервісного центру 2143 - транспортні засоби не зареєстровані ( а.с. 32), листа від 15.02.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області правовстановлюючі документи на земельну ділянку в управлінні не реєструвались (а.с.34), листа від 07.05.2015 року КП «Тячівської районної друкарні» на підприємстві відсутні основні засоби та інші матеріальні цінності ( а.с.36).

На підставі рішення начальника ДПІ у Тячівському районі податковим керуючим складено акт від 04.04.2014 року №1 про опис майна в податкову заставу.

Згідно п. 1 даного акту податковий керуючий зафіксував, а платник податків підтвердив факт відсутності майна на КП «Тячівська районна друкарня» станом на день складання такого акту, що може бути описано в податкову заставу (а.с.46-47).

Як встановлено судом першої інстанції, податковим органом до Тячівської районної ради, як органу управління КП Тячівська районна друкарня» у відповідності до п.96.1 ст. 96 Податкового кодексу України було вручено листи (звернення) з прохання про прийняття рішень та вжиття заходів визначених ст.96 ПКУ щодо КП «Тячівська районна друкарня», а саме:

- лист від 03.05.2015 №104/04-13-23-10 ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області про вжиття заходів (а.с.45)

- лист від 20.04.2016 № 2592/07-13-23-10 ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області про вжиття заходів (а.с.43-44);

- лист від 27.10.2016 №6341/07-13-17-00 ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області про вжиття заходів ( а.с.41-42);

- лист від 14.11.2017 №5562/10/07-16-17-11-16 ГУ ДФС у Закарпатській області про вжиття заходів (а.с.39-40);

Вищевказані обставини вказують про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів у строки та розмірах, встановлених Податковим кодексом України про що правильно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тячівської районної ради Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі № 807/681/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 27.02.2019 року.