Справа № 826/11/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/11/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представників позивача Бардаша О.В., Лозінського В.Ф., представника третьої особи-3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 р. у справі за адміністративним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Поштовий", про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

28.12.2017р. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" (надалі - ОСББ "Престиж") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з остаточними позовними вимогами (уточнювались т.1 а.с.56, 78, 238) до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової Вікторії Валеріївни (Маматова В.В.), Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про: визнання протиправним та скасування рішення Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Популинського району Житомирської області від 16.08.2017, індексний номер 36646294 та запису про право власності №22925733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6; про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Замфіра Олега Миколайовича Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 07.09.2017, індексний номер 369597713, та запису про право власності №22217075 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6; про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 20.10.2017, індексний номер рішення 37675204, та запису про право власності №22925733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" () (надалі - ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ"); про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 09.11.2017, індексний номер рішення 38036348, та запису про право власності №23274524 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" ().

Ухвалою від 05.02.2018р. до участі у справі залучено як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спорту, на стороні позивача - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (третя особа 1), на стороні відповідача - ОСОБА_6 (третя особа -2) та ТОВ "Торговий дім "Поштовий" (третя особа 3) (т.1 а.с .1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог: про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 20.10.2017, індексний номер рішення 37675204, та запису про право власності №22925733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ") та про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 09.11.2017, індексний номер рішення 38036348, та запису про право власності №23274524 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" внаслідок того, що вказані позовні вимоги не належать розгляду за правилами адміністративного судочинства (т. 4 а.с. 13).

Позивачем вказана ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Позов обґрунтовано тим, що квартира АДРЕСА_1 понад дев'ятнадцять років знаходилась у використанні ОСББ «Престиж», проте відповідачами протиправно, в порушенням положень статей 10 та 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прийняті спірні рішення про державну реєстрацію права власності на квартири № 257 та АДРЕСА_2 за третіми особами ОСОБА_6 та ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ". Позивач вважає, що така реєстрація відбулась без належних на то правових підстав, оскільки в момент реєстрації речових прав не було перевірено правильність та реальність документів, що підтверджували б право власності ОСОБА_6 на вказаний об'єкт.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2018 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відсутній об'єкт судового захисту, оскільки право на звернення до суду за захистом та поновленням порушеного права має особа, права якої порушено. Судом першої інстанції зазначено, що критично оцінює посилання позивача на порушення відповідачами його прав, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він є користувачем спірної квартири.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.11.2018 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт наголосив, що спірна квартира знаходиться у користуванні позивача на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.05.1998р. № 1110 «Про розподіл загальної площі в жилих будинках на 1988р.», факт передачі квартири зафіксовано актом прийому-передачі від 01.10.1998р., та підтверджено листом ПрАТ «ХК «Київміськбуд» від 19.12.2017р. згідно якого свідоцтва про право власності іншим особам на вказані квартири не видавались.

Третьою особою ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що правильними є висновки суду першої інстанції щодо недоведеності наявності права в апелянта на спірне майно у зв'язку із відсутністю державної реєстрації такого права.

Апелянтом також подано заперечення проти доводів та міркувань, викладених у відзиві третьої особи-3 на апеляційну скаргу. Зазначено, що відповідно до діючого на той час законодавства, зокрема положень статті 128 ЦК УРСР, факт передачі майна та відповідно момент виникнення на позивача права власності визначав саме акт приймання-передачі майна, а не письмовий договір між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСББ «Престиж» про передачу останньому у власність квартири, на чому наполягає третя особа.

В судовому засіданні представники позивач підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта та третьої особи 3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням державного реєстратора Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Популинського району Житомирської області Осипович І.В. від 16.08.2017 (індексний номер 36646294) право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.3 а.с.50).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для виникнення права власності ОСОБА_6 зазначено свідоцтво про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 07.02.2000, видавник Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (т.3 а.с. 51).

Крім того, 07.09.2017 р. державний реєстратор Замфір О.М. Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області прийняв рішення (індексний номер 369597713) про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 та вніс запис про право власності №22217075 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для виникнення права власності ОСОБА_6 зазначено свідоцтво про право власності на квартиру серії НОМЕР_2 від 07.02.2000, видавник Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Вказані обставини підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - Закон № 1952 в редакції на день прийняття відповідачем спірних рішень) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповдіно до частини 1 статті 1 Закону № 1952 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно ч.1 ст.2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно цієї ж норми, державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Частиною 5 ст. 3 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону № 1952 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно частини 3 цієї ж статті речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно частини 1 стаття 4 Закону № 1952 державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1952 організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно частини 3 статті 10 Закону № 1952 державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 1 стаття 11 Закону № 1952 встановлено, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав зазначений у частині 1 статті 24 Закону № 1952

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав, що передбачено частиною 2 цієї ж статті Закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі, як державні реєстратори, прийняли спірні рішення про державну реєстрацію права власності на квартири № 257 та АДРЕСА_2 за ОСОБА_6

Суду не надано доказів того, що у державних реєстраторів були підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації права власності на вказані квартири.

Крім того, матеріалами справи, зокрема, реєстраційними справами № 000 щодо об'єкта нерухомості квартири АДРЕСА_1 та № 000 щодо об'єкта нерухомості квартири АДРЕСА_2 (т. 2 а.с.4-58) підтверджено, що право власності за ОСОБА_6 було зареєстровано КП Київської міської ради Київським міським бюро технічної інвентаризації на підставі наказу Головного управління житло забезпечення м. Києва від 07.02.2000р. № 735-С/КІ, що підтверджено відповідною довідкою БТІ м.Києва від 28.07.2017р. (т. 3 а.с.45)

Проте, згідно довідки Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації квартира АДРЕСА_1 до числа службових жилих приміщень не включалася та рішення про видачу ордеру працівникам ОСББ «Престиж» не приймалося (т.2 а.с.193).

Доводи апелянта, що спірна квартира знаходиться на законних підставах у користуванні позивача, оскільки була передана позивачу згідно акту № 1/571 від 01.10.1998р. укладеного між АТ ХК «Київмісьбуд» та ОСББ «Престиж» про передачу квартиру АДРЕСА_1 для службових потреб (т.1 а.с.13) не заслуговують уваги з наступних підстав.

Згідно ч.1 статті 128 ЦК (в редакції 1963р.) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, акт № 1/571 від 01.10.1998р. міг бути укладений лише на виконання договору укладеного між АТ ХК «Київмісьбуд» та ОСББ «Престиж», проте такий договір позивачем не був наданий суду.

Посилання апелянта на Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1110 від 21.05.1998р. "Про розподіл загальної площі у жилих будинках на 1998 рік" (т.3 а.с.106) також не заслуговує уваги, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, не містить прямої вказівки про передачу частини загальної площі жилих будинків на 1998 рік певним фізичним чи юридичним особам або підприємствам, установам та організаціям саме у господарське відання чи право оперативного управління.

Також не заслуговують уваги доводи апелянта, що відповідачі не вжили заходів щодо перевірки достовірності документів, оскільки як вище було зазначено, заявником були надані документи про право власності за ОСОБА_6 зареєстроване КП Київської міської ради Київським міським бюро технічної інвентаризації на підставі наказу Головного управління житло забезпечення м.Києва від 07.02.2000р. № 735-С/КІ, що підтверджено відповідною довідкою БТІ м.Києва від 28.07.2017р. (т. 2 а.с.45)

Не заслуговують уваги доводи апелянта, що ОСОБА_6 набула права власності на підставі підробних документів, оскільки такі аргументи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно пунктів першого і сьомого частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи завдання адміністративного судочинства, яке полягає у захисті саме порушених прав, свобод та інтересів особи у публічно-правових відносинах, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки права позивача не порушені, тому що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правових підстав користування об'єктом нерухомого майна - квартирою АДРЕСА_1.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів зазначає, що всі наведені апелянтом аргументи є такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 р. у справі за адміністративним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Поштовий", про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель