Справа № 0540/9457/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року справа №0540/9457/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

секретар Святодух О.Б.,

за участі представника позивача Дерека Д.В.,

представника відповідача Гламаздіна О.О. (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р. у справі №0540/9457/18-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П., повний текст складено 26 листопада 2018 року) за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про застосування арешту коштів платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків ДФС (далі - позивач, ОВПП ДФС) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» (далі - відповідач, ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля»), в якому просив: застосувати арешт коштів ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» на розрахункових рахунках згідно з довідкою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом порушено норми матеріального права, а саме п. 94.1, п.п. 94.2.2 п. 94.2, абз. 2 п. 94.6, п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України, розділ 7 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків. Враховуючи, що платник податків, який завчасно повідомлений про проведення перевірки, умисно ухиляється від проведення перевірки, що фактично перешкоджає здійсненню податкового контролю, беручи до уваги, що адміністративний арешт є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, просить підтвердити повний адміністративний арешт майна ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Наголошує на тому, що судом в порушення ч. 3 ст. 90, ч. 3 ст. 242, ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України не в повній мірі з'ясовані обставини справи, без детального аналізу норм чинного законодавства, що призвело до невірного їх застосування та неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» є юридичною особою, код за .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року у справі № 757/5468/18-к було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах та призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» по проведеним фінансово-господарським операціям із ТОВ «Востокснабагро» за весь період взаємної діяльності з питань правильності нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства, додержання вимог митного та валютного законодавства України. (а.с. 35).

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2018 року по справі № 757/5468/18-к та згідно доповідної записки начальника відділу податкового супроводження підприємств житлово-комунального господарства та інших галузей Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДФС прийнято наказ № 955 від 18.05.2018 за підписом в.о. начальника податкового органу щодо проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Востокснабагро» за грудень 2015 року, січень-березень 2016 та червень-липень 2016 року, тривалістю 15 робочих днів з 22.05.2018 року.(а.с. 7).

Фахівцями позивача на підставі наказу в.о. начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 18 травня 2018 року № 955 здійснено вихід 22 травня 2018 року за юридичною адресою підприємства відповідача, проте до проведення перевірки вони допущені не були, про що складено акт від 22 травня 2018 року № 45/28-10-48-14-37014600.(10-11).

За результатами розгляду звернення начальника відділу податкового супроводження підприємств житлово-комунального господарства та інших галузей права від 22.05.2018, заступником начальника ДУ ОВПП ДФС 22 травня 2018 прийнято рішення № 21560/10/28-10-46-14 про застосування адміністративного арешту майна платника податків. (а.с. 12).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Київського апеляційного суду від 10.10.2018 по справі № 757/5468/18-к скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2018 року, постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля».(а.с. 31).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться в банку, з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих в банківських установах, а доказів наявності у відповідача податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу суду не надано.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та прийнятим судом першої інстанції рішенням, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду щодо відмови у задоволенні вимог з огляду на наступне.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків є універсальними та визначені статтею 94 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 94.4 цієї статті арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За змістом підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Отже, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При чому, незважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об'єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов'язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту, розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносин.

За приписами ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти не у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу та відсутністю майна для погашення такого боргу, а у зв'язку з не допуском працівників контролюючого органу до проведення перевірки. Будь-яких доказів, що на час виникнення спірних правовідносин у відповідача був податковий борг позивач не надав.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній в постановах від 12 червня 2018 року по справі №813/3043/17, від 14 березня 2018 року по справі №817/3875/14, від 07 серпня 2018 року по справі №803/976/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р. у справі № 0540/9457/18-а - залишити без змін.

Повний текст складено 26 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв