Справа № 805/1267/17-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2019 року

Київ

справа №805/1267/17-а

адміністративне провадження №К/9901/41889/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Барс 2000»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 року (Суддя: Бабіч С.І.),

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 року (Судді: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.)

у справі № 805/1267/17-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Барс 2000»

до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Барс 2000» (далі - позивач, ТОВ «Барс-2000») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, Маріупольська ОДПІ) в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2016 року № та № .

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази під час висновку про невиконання позивачем друку контрольної стрічки через РРО у кількості 48 шт, оскільки всі контрольні стрічки в наявності у позивача, як і їх фотокопії в матеріалах справи. Крім цього ТОВ «Барс 2000» використовувало РРО Mini 500.01 АЗС, який належним чином зареєстрований та опломбований, та відсутні будь-які заборони щодо його використання. Під час розгляду справи по суті судом першої інстанції 02.06.2017 року оглядався оригінал Книги обліку розрахункових операцій, в якій містяться всі записи в розділі 2 КОРО на підставі Z звітів. При цьому позивач вказав, що відповідальність за не заповнення розділу 2 КОРО є підставою для притягнення до відповідальності за невиконання щоденних записів про рух готівки та суми розрахунків на підставі р. 4 п. 6 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій» від 28.03.2013 року № 417 (пункт використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО).

Крім цього позивач зауважив, що судами не взято до уваги лист ПАТ «ПУМБ» від 13.03.2017 року за № КНО-66.2.1.2/1, в якому банком зазначено, що відповідно до умов договору від 10.08.2015 року за № 1418 проведено інкасацію коштів в ТОВ «БАРС 2000». Тобто торгівельна виручка поступила на розрахунковий рахунок позивача у філії ПАТ «ПУМБ.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що уповноваженими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі наказу від 18 січня 2016 року № 36 та згідно з направленнями на перевірку від 18 січня 2016 року №18/26-52-28-00 та №19/26-52-28-00 проведена фактична перевірка АГЗП Товариства з обмеженою відповідальністю "Барс 2000", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, буд. 6.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт фактичної перевірки № 7/05-81-14-03/21506169 від 18 січня 2016 року, яким зафіксовано порушення позивачем:

- вимог п. 2.6 гл. 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (зі змінами та доповненнями) за не оприбуткування в КОРО суми готівки в розмірі 13 492,66 грн на підставі Z-звітів від 02.12.2015 року № 756, від 03.12.2015 року № 757, від 05.12.2015 року № 759, від 06.12.2015 року № 760. У зв'язку з тим, що ці суми не вписані в графу 5 розділу 2 КОРО (5*13 492,66 грн);

- порушення п.10 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР у частині невиконання друку контрольних стрічок за період: грудень 2015 року та з 01.01.2016 року по 18.01.2016 року в загальній кількості 48 шт (48*170 = 8 160 грн).

- порушення п.13 ст.3 Закону України № 265 у частині невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів зазначених у денному звіті РРО на загальну суму 2 407,00 грн (1 грн), оскільки у оператора - касира Шеляг С.М. знаходились готівкові кошти в сумі 2 407 грн не проведені через РРО.

За висновками акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2016 року:

- № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 статті 54 ПК України та п. п 1, 5 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні санкції у розмірі 8 161 грн (8 160 (48 *170=8 160) + 1 грн.);

- № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 стаття 54 ПК України та п. 1 абз. 3 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосовані штрафні санкції у розмірі 67 463,30 грн (том 1 а.с. 24).

Встановлене відповідачем порушення позивачем п. 13 ст. 3 Закону України № 265 в частині невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів зазначених у денному звіті РРО на загальну суму 2 407 грн, за наслідками якого застосована штрафна санкція на 1 грн, яка увійшла до загальної суми податкового повідомлення-рішення № не є предметом оскарження в даній справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № .

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637 (далі - Положення № 637).

Відповідно до пункту 1.2 Положення № 637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму їх фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.2 Положення № 637 підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

В п. 2.6 Положення № 637 визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постановах від 1 квітня 2014 року (справа № 21-54а14), та від 04.11.2015 року (справа № 21-3680а15).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та п.1, абз.3 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" застосовані штрафні санкції у розмірі 67 463,30 грн суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції посилались на те, що позивачем не внесені в КОРО розрахункові операції на суму 13 492,66 грн на підставі Z-звітів від 02.12.2015 року № 756, від 03.12.2015 року № 757, від 05.12.2015 року № 759, від 06.12.2015 року № 760.

Суд касаційної інстанції погоджується з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанції, оскільки в доданій до акта перевірки на підтвердження встановленого порушення відповідачем копії КОРО відсутні відомості про внесення позивачем до розділу 2: Z-звітів: від 02 грудня 2015 року № 0756 у розмірі 3 515,07 грн., від 03 грудня 2015 року № 0757 у розмірі 4 536,68 грн., від 05 грудня 2015 року № 0759 у розмірі 3 135,91 грн. та від 06 грудня 2015 року № 0760 у розмірі 2 305,00 грн. (загальна сума 13 492,66 грн.), що свідчить про порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке відповідачем правомірно на підставі абз. 3 статті 1 Указу № 436/95 застосовані штрафні санкції у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми (у розмірі 67 463,30 грн).

При цьому суд касаційної інстанції не приймає посилання позивача в касаційній скарзі на наявність в оригіналі Книги обліку розрахункових операцій, яка надавалась суду першої інстанції для огляду, записів в розділі 2 КОРО на підставі Z звітів, оскільки докази того, що заповнена КОРО з відповідними записами надавалась контролюючому органу під час проведення перевірки відповідачем не надано, та матеріали справи не містять.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № .

У відповідності до абз. 1 п. 7 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Пункт 5 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за вказане порушення, так у разі, якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та п.п. 1,5 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовані штрафні санкції у розмірі 8 160 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що РРО позивача не забезпечувало створення контрольних стрічок в електронній формі за періоди: грудень 2015 року та з 01.01.2016 року по 18.01.2016 року в загальній кількості 48 шт, а тому до позивача застосовані штрафні санкції за кожне не роздрукування такої стрічки в загальному розмірі 67 463,30 грн (48*170 = 8 160,00 грн).

Суд касаційної інстанції погоджується з вищенаведеними висновками судів першої та апеляційної інстанції за відсутності відповідних доказів роздрукування контрольних стрічок в електронній формі за періоди: грудень 2015 року та з 01.01.2016 року по 18.01.2016 року в загальній кількості 48 шт.

Проте суд не погоджується з застосуванням відповідачем до позивача за вказане порушення штрафних санкцій за кожне не роздрукування контрольної стрічки в загальному розмірі 67 463,30 грн, оскільки в розумінні вимог п. 10 ст. 3 в розрізі п. 5 ч.1 ст. 17 Закону України Закону № 265/95-ВР контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків нероздрукування або нестворення в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій контрольних стрічок.

Тобто, нероздрукування контрольних стрічок є продовжуваним порушенням, за яке може бути застосовано лише одне покарання - фінансову санкцію в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду: від 08.05.2018 року у справі 809/1853/16 (К/9901/38094/18), від 08.11.2018 року у справі № 822/2394/16 (К/9901/39672/18).

З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 27.04.2016 року № підлягає скасуванню на суму 67 293,30 грн. В іншій частині фінансових санкцій податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно.

Відповідно до статті 351 КАС України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Барс 2000» задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 року у справі № 805/1267/17-а скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Барс 2000» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 27.04.2016 року № на суму 67 293,30 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
В.П. Юрченко