Справа № 280/4715/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 лютого 2019 року Справа № 280/4715/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Богдана Хмельницького, буд. 68-А, )

про визнання протиправними та скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у сумі 37230 грн. №ЗП1829/732/АН/МГ/-ФС від 25.10.2018.

Ухвалою суду від 13.11.2018 відкрито провадження у адміністративній справі №280/4715/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в засіданні 11.12.2018.

26.11.2018 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, яка в подальшому була прийнята судом до розгляду, відповідно до якої позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у сумі 37230 грн. №ЗП1829/732/АН/МГ/-ФС від 25.10.2018;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 26.09.2018 №ОМС - ЗП 1829/732/АН/П.

Ухвалою суду від 11.12.2018 відкладено розгляд справи до 10.01.2019.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 29.01.2019.

Ухвалою суду від 29.01.2019 відкадено розгляд справи до 18.02.2019 у зв'язку з необхідністю виклику та допиту свідків в режимі відеоконференції.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві від 08.11.2018, з урахування збільшення позовних вимог від 26.11.2018, відповіді на відзив від 11.12.2018. Зокрема зазначено, що в табелі обліку робочого часу працівника за травень 2018 року було помилково проставлено 27.05.2018 - робочим днем. Позивачем і під час перевірки надано пояснення інспектору про те, що працівник до роботи 27.05.2018 року не залучався, у нього був вихідний. Але відповідачем під час здійснення перевірки не взято до уваги пояснення позивача, не вчинено жодних дій з метою встановлення дійсних обставин справи, а саме: не допитано працівників, права яких начебто порушено позивачем, не прийнято до уваги документи, надані позивачем до заперечення на акт перевірки, які спростовували обставини, викладені в акті перевірки. З наведених підстав позивач вважає винесену відповідачем постанову про накладення штрафу у сумі 37230 грн. №ЗП1829/732/АН/МГ/-ФС від 25.10.2018 та припис про усунення виявлених порушень від 26.09.2018 №ОМС - ЗП 1829/732/АН/П незаконними і просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов від 03.12.2018. Зокрема зазначив, що Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, діяло на підставі та у межах повноважень у спосіб, що прямо передбачений чинним законодавством України. В ході невиїзного інспекційного відвідування позивача, за результатами якого складено Акт від 26.09.2018 №ОМС - ЗП1829/732/АН, встановлено, що в порушення ч.1,2 ст.107 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оплата за роботу у святкові дні не проводиться у подвійному розмірі. Також відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень від 26.09.2018 №ОМС - ЗП 1829/732/АН/П, відповідно якого зобов'язано позивача до 20.10.2018 року усунути порушення, зазначені в Акті від 26.09.2018 №ОМС - ЗП1829/732/АН. ФОП ОСОБА_3 даний акт був підписаний без буд-яких зауважень, про що свідчить копія акту, яка міститься в матеріалах справи, а також вручений припис про усунення виявлених порушень та протокол про адміністративне правопорушення від 26.09.2018. Зважаючи на виявлені в ході перевірки порушення, 25.10.2018 начальником Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_4 винесено постанову про накладення штрафу №ЗП1829/732/АН/МГ/-ФС від 25.10.2018 на суму 37230 грн. З огляду на викладене, зазначає, що прийняті рішення є законними, обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства і просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14.06.2018 №119/1 «Про забезпечення реалізації делегованих повноважень у сфері законодавства про працю» було вирішено Управлінню соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області забезпечити реалізацію делегованих повноважень, зазначених у ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Головними спеціалістами відділу з питань праці та соціально-трудових відносин управління ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було проведено невиїзне інспектування ФОП ОСОБА_3.

За результатами невиїзного інспектування 26.09.2018 складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОМС-ЗП1829/732/АН, згідно з Розділом ІІІ якого виявлені наступні порушення:

- ч.1, ч.2 ст. 107 КЗпП України, а саме: оплата за роботу у святкові дні не проводиться у подвійному розмірі.

Так, у травні 2018 року святковим днем був 27.05.2018, відповідно до табелю обліку робочого часу ФОП ОСОБА_3 за травень 2018 року у 1 працівника, а саме ОСОБА_7 27.05.2018 був робочим днем, даним працівником відпрацьовано 7 годин. Проте, відповідно до розрахунково-платіжної відомості за травень 2018 року №5, не нарахована та не виплачена у подвійному розмірі робота у святковий день на момент невиїзного інспектування.

У зв'язку з виявленим порушенням, яке зафіксовано в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОМС-ЗП1829/732/АН від 26.09.2018 головними спеціалістами управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винесено припис про усунення виявлених порушень №ОМС - ЗП1829/732/АН/П, яким ФОП ОСОБА_3 зобов'язано усунути виявлені в ході інспекційного відвідування порушення у строк до 20.10.2018.

25.10.2018 начальником управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_4, на підставі акта інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 26.09.2018 №ОМС-ЗП1829/732/АН щодо порушень ФОП ОСОБА_3 законодавства про працю, а саме: ч.1, ч.2 ст. 107 КЗпП України, винесено постанову про накладення штрафу №ОМС - ЗП 1829/732/АН/МГ-ФС в розмірі 37230,00 грн.

Вважаючи постанову про накладення штрафу та припис про усунення виявлених порушень протиправними позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч. 5 ст. 2 Закону України №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі, органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку із набуттям чинності 16.05.2017 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до вимог Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, посадовими обов'язками яких передбачено контрольні повноваження.

У відповідності до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

У частині 6 пункту 5 Порядку зазначається, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно з п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Так, з матеріалів справи встановлено, що підставою для прийняття припису №ОМС - ЗП1829/732/АН/П від 26 вересня 2018 року та постанови №ОМС - ЗП1829/732/АН/МГ/-ФС від 25 жовтня 2018 року відповідачем визначено ч.ч. 1,2 ст. 107 КЗпП України - відсутність оплати в подвійному розмірі за відпрацьовані працівником святкові дні, а саме: 27.05.2018 працівником ОСОБА_7

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Зазначеною вище постановою №ОМС - ЗП1829/732/АН/МГ/-ФС від 25 жовтня 2018 року було накладено на ФОП ОСОБА_3 штраф у розмірі 37230,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності зазначених вище рішень суб'єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оплату праці", норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Відповідно до ст. 73 КЗпП України, встановлені такі святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - День праці; 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги); 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України.

Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця.

За поданням релігійних громад інших (неправославних) конфесій, зареєстрованих в Україні, керівництво підприємств, установ, організацій надає особам, які сповідують відповідні релігії, до трьох днів відпочинку протягом року для святкування їх великих свят з відпрацюванням за ці дні.

У дні, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допускаються роботи, припинення яких неможливе через виробничо-технічні умови (безперервно діючі підприємства, установи, організації), роботи, викликані необхідністю обслуговування населення. У ці дні допускаються роботи із залученням працівників у випадках та в порядку, передбачених статтею 71 цього Кодексу.

Робота у зазначені дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Відповідно до статті 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Так, стосовно невиплати в подвійному розмірі за відпрацьований святковий день 27.05.2018 працівником ОСОБА_7, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи,

Згідно наданого на дослідження табелю обліку робочого часу та графіку змінності ФОП ОСОБА_3 за травень 2018 року ОСОБА_7 відпрацьовано 12 робочих днів, у т.ч. 27.05.2018.

Згідно розрахунково-платіжної відомості ФОП ОСОБА_3 за травень 2018 року ОСОБА_7 нараховано 1870,00 грн за 12 відпрацьованих днів.

Відповідно до письмових пояснень (заперечень) на акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю позивач зазначила, що вона здійснює господарську діяльність у відділі непродовольчих товарів, який орендується нею в магазині «Товари для дому», що знаходиться за адресою: м.Мелітополь, вул..Ломоносова, 240. Зазначила, що використовує працю двох найманих працівників на підставі укладених трудових договорів. З метою обліку використання робочого часу працівників, а також для контролю над дотриманням установленого режиму роботи, розрахунків із працівниками по заробітній платі та отримання інформації про відпрацьований час ФОП ОСОБА_3 заповнюється графік змінності та табель обліку робочого часу. Зазначила, що вона не має працівника кадрової служби та бухгалтера, тому вимушена самостійно заповнювати всі документи щодо провадження господарської діяльності, у зв'язку з чим, через похилий вік, велике навантаження на роботі та необачність, у графіку змінності та табелі обліку робочого часу за травень 2018 року ФОП ОСОБА_3 було помилково зазначено, що 27.05.2018 за графіком є робочим днем і те, що начебто за табелем обліку робочого часу продавець непродовольчих товарів ОСОБА_7 відпрацювала у цей день 7 годин. Насправді, ні відділ позивача, ні особисто ОСОБА_7 27.05.2018 року не працювали.

З метою приведення первинної облікової документації у відповідність, ФОП ОСОБА_3 були складені уточнені графік змінності та табель обліку робочого часу за травень 2018 року.

Згідно наданого до заперечення на акт уточненого графіку та уточненого табелю обліку робочого часу ФОП ОСОБА_3 за травень 2018 року документально підтверджується те, що 27.05.2018 року - вихідний день, ОСОБА_7 відпрацьовано 12 робочих днів.

Допитані в судовому засідані свідки: ОСОБА_10., ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтвердили факт того, що 27.05.2018 року був святковим вихідним днем, ОСОБА_7 в цей день на роботу до ФОП ОСОБА_3 не виходила.

Як видно з вищезазначеного, що ґрунтується на дослідженні табелів обліку робочого часу та відомостей оплати праці за вказаний період, матеріалів справи та пояснень допитаних в судовому засіданні свідків, фактично ОСОБА_7 в святковий день - 27.05.2018 не працювала, тому ніякої оплати у подвійному розмірі за роботу у святковий і неробочий день ФОП ОСОБА_3 здійснено не було.

Отже, матеріалами справи спростовуються висновки Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, а штрафні санкції в цій частині застосовано неправомірно.

Відповідно до п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 697/2073/17.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що припис Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про усунення виявлених порушень №ОМС - ЗП1829/732/АН/П від 26 вересня 2018 року та постанова Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ЗП1829/732/АН/МГ-ФС від 25.10.2018 є необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність винесених оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Богдана Хмельницького, буд. 68-А, ) про визнання протиправними та скасування постанови та припису - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області №ОМС-ЗП 1829/732/АН/МГ/-ФС від 25.10.2018.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ОМС - ЗП 1829/732/АН/П від 26.09.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27.02.2019.

Суддя М.С. Лазаренко