Справа № 0440/6519/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 лютого 2019 р. Справа № 0440/6519/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовною заявою Територіальної громади села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сизарєвої Ірини Олексіївни, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Територіальної громади села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сизарєвої Ірини Олексіївни про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року вищезазначена позовна заява була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

09.10.2018 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року, в якій просив ухвалу скасувати та закрити провадження по справі.

16.10.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Барановський Р.А.) зупинено провадження в адміністративній справі №0440/6519/18 до перегляду ухвали про відкриття провадження в порядку апеляційного провадження.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року без змін.

Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу від 18.02.2019 року №240 д адміністративну справу № 0440/6519/18 призначено до повторного розподілу, у зв'язку із перебуванням судді Барановського Р.А. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та на виконання розпорядження в.о. керівника апарату суду від 15.02.2019 року № 40, за результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Віхровій В.С. 18.02.2019 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 р. поновлено провадження у справі з 21 лютого 2019 р. та залучено до участі в адміністративній справі №0440/6519/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі від 04.01.2019 р. на підставі того, що справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання клопотання про закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визначених в даній статті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Так, позивач оскаржує рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності щодо об`єкту нерухомого майна.

Усі доводи на підтвердження обґрунтування позовних вимог стосуються спору про право власності на майно.

Відтак, Дніпропетровський окружний адміністративний суд позбавлений можливості застосовувати статтю 19 Кодексу адміністративного судочинства України та поширювати юрисдикцію адміністративного суду на всі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Відповідно до пункту 6, 13 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці та вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Таким чином, дані позовні вимоги є похідними від права власності на нерухоме майно, а тому даний спір є приватноправовим.

Суд не може брати до уваги доводи третьої особи щодо оскарження ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку цивільного судочинства і те, що справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного провадження, оскільки в рамках даного спору сторонами по справі в розумінні КАС України є Територіальна громада села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та державний реєстратор прав на нерухоме майно Сизарєвої Ірини Олексіївни та визначальним є встановлений судом приватноправовий характер відносин, який склався, що за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Суд звертає увагу на складову, закріплену у статті 6 Конвенції - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Отже, суди не мають права розглядати вимоги, які не належать до їх юрисдикції, визначеної законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За наведених обставин у сукупності, для належного вирішення спору, який виник, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі та на виконання ч.1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 19, 90, 238, 239, 243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовною заявою Територіальної громади села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сизарєвої Ірини Олексіївни, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити;

Закрити провадження у справі за позовною заявою Територіальної громади села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сизарєвої Ірини Олексіївни, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення;

Роз'яснити Територіальній громаді села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, що розгляд даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова
Ухвала не набрала законної сили 26.02.19 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун