Справа № 802/542/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

Київ

справа №802/542/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13515/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - Уповноважена особа Фонду, Банк відповідно) на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року (суддя Альчук М.П.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року (судді Курко О.П., Совгир Д.І., Білоус О.В.) у справі № 802/542/16-а за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії -

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним дії Уповноваженої особи Фонду щодо не включення його до реєстру вимог кредиторів Банку для подальшого задоволення у відповідності черговості та порядку, встановленого Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ).

Вимоги обґрунтував тим, що строк звернення із заявою про включення до реєстру акцептованих кредиторів пропустив з поважних причин, оскільки перебував за кордоном, де проходила лікування його дружина. Вважає дії відповідача такими, що порушують його право на отримання банківського вкладу.

Суди встановили, що 13 листопада 2014 року позивач та Банк уклали договір № 5529 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» у гривнях, за умовами якого сума вкладу складає 65 311 грн 11 коп. та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 27 листопада 2014 року включно під 19 процентів річних.

30 грудня 2014 року позивач та Банк уклали договір № 5588 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» у євро, за умовами якого сума вкладу складає 4297 євро 96 євроцентів та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 13 січня 2015 року включно під 4,5 процентів річних

Правління Національного банку України (далі - НБУ) постановою від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ віднесло Банк до категорії проблемних строком до 180 днів.

Цією постановою вирішено з дня її прийняття до кінця строку запровадити для банку обмеження, зокрема: здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валюти), та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі; не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, окрім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Банку, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Банку, визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону № 4452-VІ, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

На офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) розміщено оголошення, що Фонд розпочне виплати вкладникам Банку за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року.

26 січня 2016 року позивач направив Уповноваженій особі Фонду заяву про включення його в реєстр кредиторів.

Уповноважена особа відмовила посилаючись на те, що вимоги, які не включені до реєстру акцептованих кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Позивач, вважаючи, свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 19 травня 2016 року позов задовольнив частково.

Зобов'язав Уповноважену особу Фонду включити вимоги ОСОБА_2 до реєстру вимог кредиторів Банку для подальшого задоволення у відповідності черговості та порядку встановленим Законом № 4452-VІ.

Цей суд виходив із того, що подання позивачем заяви з пропуском встановленого тридцятиденного строку за умови його відсутності на території України у зв'язку із необхідністю догляду за хворою дружиною, у період відліку вказаного строку не може бути підставою для позбавлення його законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 липня 2016 року це рішення залишив без змін.

Уповноважена особа Фонду не погодилася із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій і подала касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування зазначив, що складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями Фонду безпосередньо або шляхом делегування повноважень Уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, а затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Посилався й на те, що позивач пропустив 30-тиденний строк на звернення із заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а в силу положень статті 49 Закону № 4452-VІ вимоги не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 826/7532/16) виснував, що на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Далі за порядком уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Водночас, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у пункті 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у частині перші статті 48 Закону № 4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у частинах третій, п'ятій статті 22 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII).

Отож, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справи, фактичні обставини якої є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій Уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суди помилково розглянули справу за правилами адміністративної юрисдикції.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За наведених обставин, рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - закриттю.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року скасувати, а справу закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко