Справа № 260/1426/18
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Ужгород№ 260/1426/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Міца В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - відповідач, Управління Держпраці у Закарпатській області), яким просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області від 04.12.2018 року № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-260 про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посилаючись на ст. 24 КЗпП України інспекційним відвідуванням Управління Держпраці у Закарпатській області було встановлено порушення трудового законодавства, а саме допуск ФОП ОСОБА_1 до виконання роботи працівника без оформлення трудового договору, яке стало підставою для винесення оскарженої постанови та накладення штрафу. За фактом перевірки Управлінням Держпраці складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною за ч.3 ст. 41 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Отже, враховуючи той факт, що позивач вже притягнута до відповідальності за діяння, яке їй інкримінують, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, щоб не допустити подвійної відповідальності.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, в якому зазначає, що постанова про накладення штрафу № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-260 від 04.12.2018 року винесена уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю, а отже є законною і скасуванню не підлягає. Крім того, зазначає, що оскаржена постанова винесена відповідачем не в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, а на підставі норм Кодексу Законів про працю України. Тобто, в даному випадку до позивача застосовано два різні види юридичної відповідальності, що не суперечить Конституції України.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку:

Згідно наказу Управління Держпраці у Закарпатській області від 15.11.2018 року № 220 про проведення інспекційних відвідувань, на підставі службової записки начальника відділу Управління Держпраці у Закарпатській області Турянського Я.І. від 15.11.2018 року щодо порушень при оформленні трудових відносин та направлення на проведення інспекційного відвідування від 15.11.2018 року № 2040, 19.11.2018 року було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_3" розташованого в АДРЕСА_1.

За результатами інспекційного відвідування складено Акт № ЗК 608/371/АВ, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме: під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_3" розташованого біля автодороги Київ-Чоп за адресою: АДРЕСА_1, 16.11.2018 року о 10 годині 25 хвилин (ранку) на робочому місці в якості піцериста було зафіксовано громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_2, який виконував роботу по випіканню піци в даному кафе. В письмовому вигляді ОСОБА_3 пояснив, що стажується один день у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_3" на посаді піцериста, письмово трудовий договір чи договір цивільно-правового характеру з ОСОБА_1 не укладав.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії акту перевірки № ЗК 608/371/АВ від 19.11.2018 року, вказаний акт підписано ФОП ОСОБА_1 без зауважень.

В подальшому, 19.11.2018 року інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області складено припис № ЗК 608/1371/АВ/П, яким директора ФОП ОСОБА_1 зобов'язано усунути встановлені інспекційним відвідуванням порушення законодавства про працю та про виконання цього припису у визначені в ньому строки надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об'єкта відвідування до 29.11.2018 року.

Також, 19.11.2018 року головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Севч В.Є., складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ, який направлено для розгляду до Мукачівського міськрайонного суду.

27.11.2018 року начальником Управління Держпраці у Закарпатській області Дорош Б.В. прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ-ТД.

Постановою від 04.12.2018 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик В.І., керуючись ст. 295 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування", п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення та на підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також КУпАП. Відповідно до ч.3 ст.41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ч. 2 ст. 265 КЗпП України і ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за ч.2 ст.265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч.3 ст.41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014 року.

Вищезазначений Закон передбачав введення ст.265 КЗпП України фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість, ст.41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв'язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто, ключовою відмінністю цих двох статей є суб'єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП України і частини 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Позивач вважає, що притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Застосовуючи ці підходи до справи, що розглядається, суд звертає увагу, що за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору підприємця ОСОБА_1 уже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2018 року, що набрала законної сили. Застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Накладення на нього штрафу за те саме правопорушення такою ж постановою Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-260 від 04.12.2018 року є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.12.2018 року у справі № 814/2156/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що постанова від 04.12.2018 року № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-260 про накладення штрафу на позивача у розмірі 111690,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено та позивачем підтверджено порушення вимог трудового законодавства в частині не укладення трудового договору з працівником, в той же час, враховуючи, що позивачем понесено відповідальність за скоєне правопорушення та з метою уникнення подвійної відповідальності, оскаржену постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1116,90 грн. (що підтверджується квитанцією № N0Q2642506 від 17.12.2018 року), який підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, 16 код 39795035) про скасування постанови - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 04 грудня 2018 року № ЗК/608/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-260.

3. Стягнути з Управління Держпраці у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1116,90 грн. (одна тисяча сто шістнадцять гривень дев'яносто копійок).

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті