Справа № 813/1953/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4297/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника позивача Робейко А.А.,

представника відповідача Холявки І.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 813/1953/18 (рішення ухвалено в м. Львові о 09 год 56 хв, головуючий суддя Качур Р.П., повний текст рішення складено та підписано 02.11.2018) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Компані» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ТзОВ «С-Компані» 08.05.2018 звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ №1257 від 26.02.2018 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «С-Компані».

Позов обгрунтований тим, що спірний наказ виданий відповідачем всупереч податковому законодавству.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області № 1257 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «С-Компані» від 26.02.2018.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що у ГУ ДФС у Львівській області були наявні підстави для надіслання запитів, а також дані запити складено у відповідності до норм чинного законодавства з дотриманням встановлених законом правил надсилання запитів, а оскільки ТзОВ «С-Компані» не надало документальне підтвердження у відповідь на скеровані йому запити, то у контролюючого органу були підстави, визначені статтею 78 Податкового кодексу України, для проведення (призначення) документальної позапланової виїзної перевірки.

Також, зазначає, що запити контролюючого органу містять всі необхідні реквізити (підстави для надіслання запиту відповідно до згаданого пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу), а його зміст вказує на те, що у відповідача були підстави для його надіслання.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи видно, що на адресу ТзОВ надходили запити №24620/10/13-01-14-14 від 18.12.2017, №16751/10/13-01-14-14 від 09.10.2017, № 16782/10/13-01-14-14 від 09.10.2017, № 13730/10/13-01-14-14 від 11.09.2017 та № 23739/10/13-01-14-14 від 08.12.2017.

У перелічених запитах, зокрема зазначено, що податковим органом виявлено відповідно наступні факти, а саме:

- недостовірність визначення ТзОВ «С-Компані» даних податкового зобов'язання по взаємовідносинах із ТОВ «Промислова група МАВ», ТОВ «Торгівельний Альянс Пекарал», ТОВ «Лактоніс Груп», ТОВ «Скірос», ТОВ «Есортмент Груп», ТОВ «Проксі Стайл», ТОВ «Інтробуд» за жовтень 2017 року (а.с.15-16);

- недостовірність визначення ТОВ «С-Компані» даних податкового зобов'язання по взаємовідносинах із ТОВ «Фрутарія», ТОВ «Агромат Інвест», ТОВ «Морион Трейд», ТОВ «Южанка ЛТД», ТОВ «Транзитпоставка», ТОВ «Ельф-ЛТД», ТОВ «Кронос -ЛТД№», ТОВ "Лайтенс", ТОВ "Преслінг", ТОВ "Трейд Групп", ТОВ "Трас Лайн", ТОВ "Еванстон",ТОВ "Трейдкомюг", ТОВ "Агропром Переробка", ТОВ "Авалон Юг", ТОВ "Волтек ЛТД", ТОВ "Фуд Експорт",ТОВ "Агростандарт Юг" , ПП "Інтера Актив", ПП "Анвіма" за період червень 2017 року (а.с.19-20);

- недостовірність визначення ТОВ «С-Компані» даних податкового зобов'язання по взаємовідносинах із ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Еталон Пример», що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період липень 2017 року (а.с.24-25, 26);

- недостовірність визначення ТОВ «С-Компані» даних податкового зобов'язання по взаємовідносинах із «Західенерготрейд»,ТОВ «Картель Альянс», ТОВ «Дрантек», ТОВ «Трейд Прогрес» за період червень 2017 року (а.с.29-30);

-недостовірності визначення ТОВ «С-Компані» даних податкового зобов'язання по взаємовідносинах із ТОВ «Аграрні традиції СВ», що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період серпень 2017 року та ТОВ «Агромат інцест», що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період червень 2017 року (а.с.88).

На запити, позивачем надано наступні відповіді, а саме від 17.01.2018 № 17.01-1, № 1011-1 від 10.11.2017, від 10.11.2017 № 1011-2, № 0410-1 від 04.10.2017, № 10.01-1 від 10.01.2018.

В них вказувалось про невідповідність письмових запитів вимогам ПК, на недоліки запитів, що позбавляє ТзОВ обов'язку надавати обґрунтовані пояснення та документи. Зокрема, щодо підстав надсилання запиту та його нормативно-правового обґрунтування, конкретного переліку документів та запропоновано податковому органу усунути недоліки даного запиту.

Крім того, у запитах не конкретизований перелік витребуваних документів. Вказані запити містять прийменник «тощо», що передбачає розширене трактування цього переліку, перелік не відповідає вимогам підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК, оскільки містить документи, які не стосуються порядку обчислення та сплати податків (зберігання та транспортування, наявність власних та орендованих приміщень, кількість працюючих спеціалістів, дозвільні документи, проведення розрахунків за транспортування, акти звірок, які не є обов'язковими).

Між тим, разом із відповідями на запити ТзОВ одночасно надсилалися документи, що засвідчували певні взаємовідносини із його контрагентами.

Відповідач розцінив вказані відповіді як надання документів не в повному обсязі, про що зазначив у доповідній записці начальника управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області Гереги І.О. № 98/13-01-14-14-15 від 21.02.2018 (а.с.81-82).

26.02.2018 відповідачем прийнято наказ № 1257 «Про проведення позапланової документальної перевірки ТОВ «С-Компані» від 26.02.2018 щодо взаємовідносин із контрагентами за червень 2017 р. та з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість за період червень, липень, жовтень 2017 року (а.с.13-14).

Не погоджуючись із вказаним наказом Головного управління ДФС у Львівській області позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що запити контролюючого органу не містять конкретно визначених фактів порушень платником податків податкового законодавства, інформації, яка це підтверджує, та підстав надсилання запитів, а тому у позивача, відповідно, не виникає обов'язку у наданні відповіді на запит податкового органу, згідно п. 73.3 ст. 73 ПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Підпунктом 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів.

Відповідно до абзаців першого - п'ятого пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Відповідно до абзацу шостого пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Аналогічні положення закріплені в пункті 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

При цьому якщо такий запит складено з порушенням вказаних вище вимог чинного законодавства платник податків не зобов'язаний надавати на нього відповідь.

Як видно з матеріалів справи, аналізуючи запит № 16751/10/13-01-14-14 від 09.10.2017, встановлено, що підставою для звернення із таким запитом стало виявлення податковим органом факту «реалізації товарів суб'єктам господарювання у яких відсутня подальша реалізація придбаних товарів, а види діяльності окремих підприємств не відповідають задекларованим операціям з придбання товарів, робіт, послуг».

Проте, дане формулювання вказує про порушення здійснення господарської діяльності з боку покупців. Крім цього, такі порушення встановлені щодо контрагентів позивача, з якими останній мав господарські відносини.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит чи на податкове зобов'язання від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Аналізуючи зміст запиту № 16782/10/13-01-14-14 від 09.10.2017, встановлено, що у даному запиті податковим органом вказує на встановлення факту документального оформлення господарських операцій за відсутністю їх реального здійснення, оскільки: «відсутнє реальне джерело походження товару», «придбання товару за відсутністю їх подальшої реалізації», «встановлено реалізацію товарів суб'єктам господарювання з відсутністю їх реального джерела походження».

Проте, такі формулювання фактів виявлених порушень при встановленні недостовірності визначення податкових зобов'язань ТзОВ «С-Компані» щодо взаємовідносин із ТзОВ «Лайтенс» та ТзОВ «Еталон Пример» мають суперечливий взаємовиключаючий характер, та впливають на правильність формування податкового кредиту позивача, щодо якого у відповідача не виникало сумнівів.

При цьому, запит не містить конкретизації фактів порушень, а податковий орган, вказуючи на недостовірність визначення ТзОВ «С-Компані» податкового зобов'язання за операціями із ТзОВ «Лайтенс» та ТзОВ «Еталон Пример», водночас просить позивача «у разі реалізації товарів» надати інформацію та документальне підтвердження про покупців, які придбали товари (роботи , послуги), що об'єктивно не дає можливості встановити зміст запитання та спосіб його реалізації.

Також колегія суддів враховує, що представником позивача надано суду першої інстанції оригінал письмового запиту № 16782/10/13-01-14-14 від 09.10.2017, який підписано заступником ГУ ДФС у Львівській області Шахрайчук Л.Є., та у якому відсутня печатка контролюючого органу.

Судом також встановлено, що у запиті № 23739/10/13-01-14-14 від 08.12.2017 контролюючим органом вказується на виявлення фактів недостовірності визначення ТзОВ «С-Компані» даних податкового зобов'язання за результатами взаємовідносин із ТзОВ «Аграрні традиції СВ», що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період серпень 2017 року та ТзОВ «Агромат інцест», що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період червень 2017 року.

В даному запиті податковим органом не конкретизовано факти порушень, які були встановлені при проведенні аналізу податкової інформації. При цьому податковий орган запитує про формування податкових зобов'язань, які виникають при операціях з реалізації товарів з конкретно визначеними покупцями - ТзОВ «Аграрні традиції СВ» та ТзОВ «Агромат інцест», що не узгоджується із фактом «придбання товарів з відсутністю подальшої реалізації», і тим більше не узгоджується із фактом «відсутності реального джерела походження», «реалізація товарів суб'єктам господарювання з відсутністю їх придбання».

Даний запит містить вимогу про надання інформації про покупців придбаних товарів та її документального підтвердження, у випадку реалізації товарів, що суперечить підставі надсилання запиту при виявленні недостовірності формування податкового зобов'язання з конкретно визначеними в запиті покупцями.

Проте, відповідно до ст. 187 ПК України, податкове зобов'язання формується по факту здійснення господарської операції з реалізації товару в залежності від події, яка виникла раніше: або дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок, або дата відвантаження товарів.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані запити не відповідають встановленим законом вимогам, не містять конкретних відомостей про виявлені факти за наслідками опрацьованої податкової інформації, перелік податкової інформації, в якій міститься інформація про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами, запити не містять вказівок на виявлені недостовірні дані, на конкретну декларацію, в якій виявлена недостовірність, що свідчить про можливі порушення позивачем або його контрагентами вимог податкового законодавства.

В силу приписів закону, вимога про надання відповідної інформації повинна визначати у запиті конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, а не загальні покликання на відповідні норми ПК України. У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені пп.1, 3 абз.3 п.73.3 ст.73 ПК України, податковий орган повинен вказати у запиті, які саме факти свідчать про порушення платником податків законодавства.

Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Також, всупереч вимогам п. 78.1.1 ст. 78 ПК України, не вказано факти порушень, які виявлені податковим органом, не зазначено в чому полягає порушення формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту (чи встановлено факт завищення чи його заниження), або будь- яка інша причина недостовірності, не надається чіткий перелік інформації щодо сум недостовірності визначення податкового зобов'язання чи податкового кредиту та конкретного товару, реальність придбання або реалізації ставиться відповідачем під сумнів.

Крім того, запропонований перелік не відповідає вимогам підпункту 16.1.5 ст. 16 ПК України, оскільки містить вимогу про надання документів, які не стосуються порядку обчислення та сплати податків, а саме, такі не стосуються порядку обчислення та сплати податків, зокрема, щодо зберігання та транспортування товару, наявності власних та орендованих приміщень, кількості працюючих спеціалістів, дозвільні документи, проведення розрахунків за транспортування, акти звірок.

З огляду на це, зі змісту вищевказаних запитів не можливо визначити, на які факти порушень повинен платник податків надати пояснення та які конкретні документи долучити до відповіді.

Також, в запиті № 23739/10/13-01-14-14 від 08.12.2017 контролюючий орган покликається на п. 50.1 ст.50 ПК України, відповідно до якого платник податків може подати уточнюючий розрахунок протягом 20 днів після складання довідки про проведення електронної перевірки.

Відповідачем не надано суду доказів проведення електронної перевірки, складання такої довідки, що виключає підстави включення до спірного наказу проведення перевірки відображення податкових зобов'язань в декларації з ПДВ за період серпень 2017 року, червень 2017 року.

Таким чином, недотримання податковим органом вимог п. 50.3 ст. 50 ПК України не може слугувати законною підставою призначення перевірки.

Щодо прийняття оскаржуваного наказу то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 81 ПК наказ про проведення перевірки повинен містити обов'язкові реквізити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Оскаржуваний наказ не відповідає вищенаведеним вимогам, оскільки такий не містить мету призначення перевірки, та підстави проведення перевірки, що передбачені ПК. Підстави призначення перевірки вказані не в тексті наказу, а в доповідній записці начальника управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області Гереги І.О. № 98/13-01-14-14-15 від 21.02.2018 (далі - Доповідна записка), на яку робляться покликання в наказі та, яка за своєю суттю є документом внутрішнього використання та здебільшого має за мету спонукання керівника до прийняття конкретного рішення.

Вказана правова позиція викладена Верховного Судом у постанові від 19 квітня 2018 року №К/9901/466/17.

З наведених вище положень статті 78 ПК, видно, що підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки є ненадання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на обов'язковий обґрунтований письмовий запит органу державної податкової служби.

Разом з тим, наведеною нормою не передбачено підставою для проведення перевірки неповне надання документів, як про це стверджує відповідач, та як зазначено в Доповідній записці.

Отже, апеляційним судом встановлено те, що прийнятий відповідачем наказ про проведення перевірки є протиправним, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про правомірність прийняття наказу №1257 від 26.02.2018 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «С-Компані».

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 813/1953/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26.02.2019