Справа № 0240/2746/18-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2746/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

21 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення рішення- м.Вінниця, дата складення повного тексту рішення- 05.11.2018 р. ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії по вислузі років на підставі рішення №6728 від 07.07.2018.

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити йому пенсію по вислузі років на підставі ст. 86 Закону України №1697-VII із врахуванням довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату №18-374 вих-18 від 23.06.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позов задоволено. Постановлено визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії по вислузі років на підставі рішення №6728 від 07.07.2018. та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити ОСОБА_2 пенсію по вислузі років на підставі ст. 86 Закону України №1697-VII із врахуванням довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату №18-374 вих-18 від 23.06.2018.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи рішення, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а управління діяло правомірно та в межах чинного законодавства, не порушуючи права позивача.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано аналогічними доводами, викладеними в рішенні суду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач з 01.04.1999 працює в органах прокуратури. В 2010 році позивачу була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 2011 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-XI (далі - Закон №1789-ХІІ).

04.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, до якої додав довідку про заробітну плату №18-374 вих-18 від 23.06.2018, видану Прокуратурою Луганської області (а.с. 43, 44).

За результатами розгляду заяви позивача з доданими до неї документами, УПФУ в м. Вінниці рішенням №6728 від 07.07.2018 відмовило ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з огляду на приписи п. 5 Прикінцевих положень Закону України №213-VII, вказавши, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача достатньо стажу роботи, в тому числі на посаді прокурора, для призначення пенсії по вислузі років, а тому відмова у призначенні позивачу відповідної пенсії згідно зі статтею 86 Закону України № 1697-VІІ є протиправною.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є помилковими, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 5 листопада 1991 року, що діяла до 1 жовтня 2011 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

З 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв'язку із набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VI1.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 04 липня 2018 року, спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI1.

Статтею 86 Закону № 1697-VIІ визначено і на теперішній час регулюється питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 212/6157/16-а.

Відповідно до частини першої, другої, шостої, восьмої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури.

Аналізуючи правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд першої інстанції звернув увагу на його зміст, проте помилково ототожнив правові поняття «призначення» та «перерахунок», що стало причиною помилкового висновку, викладеного у рішенні.

Разом з тим, відповідач розглянув заяву позивача з доданими документами, як щодо перерахунку пенсії, про що свідчить зміст відмови у перерахунку з посиланням на відповідні норми права.

Питання ж призначення позивачу пенсії відповідно до поданої заяви не вирішено, оскільки для призначені пенсії та для перерахунку пенсії законодавством встановлені різні умови та правові підстави.

Наявність умов та підстав для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» пенсійним органом не перевірялась, а тому і рішення не приймалось. Відтак, неможливою є і перевірка правомірності рішення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою КАС критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув і вийшов за межі своїх повноважень та втрутився в дискреційні повноваження державного органу, зобов'язавши, за відсутності рішення з цього питання, відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію, не перевіривши наявності у нього права на таке призначення, оскільки у справі відсутні всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі і докази щодо наявності у позивача необхідного загального стажу вислуги років.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статт16 КАС України).

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід зобов'язати повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_2 від 04 липня 2018 року з доданими документами про п р и з н а ч е н н я йому пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України " Про прокуратуру " № 1697-VІІ та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Решта позовних вимог до прийняття рішення по суті заяви, є передчасними і у їх задоволенні слід відмовити.

Згідно ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність його висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування всіх обставин, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з наведених мотивів з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці № 6728 від 07.07.2018 року , яким ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру " №1697-VІІ.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_2 від 04 липня 2018 року з доданими документами про п р и з н а ч е н н я йому пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України " Про прокуратуру " № 1697-VІІ та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 лютого 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.