Справа № 465/7396/18
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22.02.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого-судді Кузь В. Я.

за участі секретаря судових засідань- Янковської С. Ю.

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 626992 від 03 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 626992 від 03 листопада 2018 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 листопада 2018 року інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону № З Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 склала стосовно гр. ОСОБА_1 постанову гро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 626992, якою було вирішено: застосувати до гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі: 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. 00 коп. Вважає оскаржувану постанову протиправною, безпідставною, оскільки він із своїм знайомим просто сиділи в автомобілі на пасажирських місцях, з вимкненим мотором та без ключів від замка запалювання. Він намагався пояснити це працівникам поліції, однак останні відмовились його вислухати.

В ході оформлення адміністративних матеріалів він, позивач, неодноразово на цьому наголошував та просив працівників поліції надати йому для ознайомлення докази зворотнього у разі наявності таких, однак жодних доказів йому представлено не було та всупереч вимогам законодавства складено оскаржувану постанову.

Також із оскаржуваної постанови вбачається, що він, гр. ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вчинення даного правопорушення також заперечує, оскільки він транспортним засобом не керував та відповідно не був зобов'язаний мати при собі посвідчення водія.

Окрім того, він пред'явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс, а також власне посвідчення водія, при цьому декілька разів пояснюючи, що транспортним засобом він не керував.

Зважаючи на зазначені дії працівників патрульної поліції він відмовився підписувати оскаржувану постанову та відповідно йому не було вручено її копії.

Копію зазначеної постанови він отримав поштовим відправленням № 438 лише 20 листопада 2018 року. Відтак, просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та скасувати її.

Ухвалою від 21.12.2018 року призначено спрощений порядок розгляду справи.

Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить заяву задовольнити.

Зясовано, що відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позов до суду не подав.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позивачу слід поновити строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, а позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.121 ч.1 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з поданих матеріалів позивач 29 листопада 2018 року отримав оскаржувану ним постанову засобами поштового зв"язку ( а.с. 18-19).

30 листопада 2018 року звернувся до Франківського районного суду м. Львова із вказаним позовом, , відтак з наведених обставин суд вважає, що строк на оскарження слід поновити.

Судом встановлено, що 03 листопада 2018 року інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону № З Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 склала стосовно гр. ОСОБА_1 постанову гро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 626992, якою було вирішено: застосувати до гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі: 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. 00 коп.

Із змісту оскаржуваної постанови випливає, що ОСОБА_1 03 листопада 2018 року о 00 год. 02 хв. за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул, Наливайка, 23/1 в темну пору доби увімкнув фари ближнього світла, чим порушив п. 19.1 Правил дорожнього руху України.

Також із оскаржуваної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ч.2 ст. 122 КУпАП, встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідавльність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Позивач категорично заперечує факт порушення вимог п.19.11, 2.1 а ПДР.

Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідач жодних належних і достовірних доказів визначених законом суду не надав.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належним та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов'язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних правопорушень, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 03 листопада 2018 року слід скасувати.

На підставі наведеного, керуючись статтями 9, 122, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії НК № 626992 від 03 листопада 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позов задовольнити .

Постанову серії НК № 626992 від 03 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 , ч.1 ст. 126 КУпАП, - скасувати.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 лютого 2019 року.

Суддя В. Кузь