Справа № 183/1723/18 (2-а/183/111/18)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 183/1723/18 (2-а/183/111/18)

головуючий суддя І інстанції - Городецький Д.І.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Дурасової Ю.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року у справі № 183/1723/18 за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Дніпропетровська митниця ДФС про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Дніпропетровська митниця ДФС про скасування постанови відповідача від 29.01.2018 року № 55649301.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що в постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року у справі № 203/2174/17, на підставі якої було прийнято оскаржувану постанову, не зазначено відомості про її РНОКПП, який відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є обов'язковим реквізитом виконавчого документа. Зауважено, що у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття до виконання вказаного судового рішення.

Дніпропетровською митницею ДФС було направлено на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на правомірність висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 11 вересня 2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 203/2174/17, відповідно до якої керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Докота» ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2195751,33 грн. з конфіскацією предметів правопорушення, згідно протоколу про порушення митних правил № 0090/110000014/17 від 31.03.2017 року.

Вказана постанова була направлена Дніпропетровською митницею ДФС на виконання до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

29.01.2018 року старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілим Ростиславом Савелійовичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року № 203/2174/17.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у виконавчому документі даних щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, тому як державний виконавець при вчиненні виконавчих дій не позбавлений можливості з'ясувати дану інформацію на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів зокрема ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, відсутність у виконавчому листі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 22.08.2018 року по справі № 471/283/17-ц, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування постанови відповідача від 29.01.2018 року № 55649301.

Натомість, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу суду першої інстанції, що відповідно до ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Отже, з зазначених правових приписів вбачається, що рішення дії або бездіяльність державного виконавця при виконанні виконавчого документа підлягають оскарженню до окружного адміністративного суду, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. В свою чергу, місцевим загальним судам як адміністративним підсудні лише ті спори з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, які виникли при виконанні судових рішень, прийнятих місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Як свідчать встановлені обставини справи, постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року по справі № 203/2174/17, на підставі якої було прийнято оскаржувану постанову, була прийнята відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не встановлюють порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, прийнятих (допущених) при виконанні виконавчих документів, виданих відповідно до вказаного Кодексу.

Таким чином, виходячи з положень ст. 287 КАС України, розгляд даної справи повинен був здійснюватися в порядку адміністративного судочинства, відповідним окружним адміністративним судом, яким в даному випадку є Дніпропетровський окружний адміністративний суд, що свідчить про порушення судом першої інстанції правил предметної підсудності, та відповідно розгляд даної справи неповноважним складом суду.

Відповідно до ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

За приписами ч. 2 ст. 272 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 280 - 288 цього Кодексу, не може повертати справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 243, ч. 2 ст. 272, ст. 308, ст. 311, ст. 315, п. 1 ч. 3 ст. 317, ст. 318 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року у справі № 183/1723/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення на підставі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Ю.В. Дурасова

суддя В.Є. Чередниченко