Справа № 640/20393/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2019 року № 640/20393/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кендзьори Вікторії

Ярославівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення,

зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.), адреса: АДРЕСА_1, до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кендзьори Вікторії Ярославівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач), адреса: 04050, місто Київ, вулиця Студентська, будинок 7, в якій позивач просить:

- визнати дії державного реєстратора Кендзьори Вікторії Ярославівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протиправними, а рішення за №41432920 від 05 червня 2018 року незаконним та скасувати його;

- зобов'язати державного реєстратора Кендзьор Вікторію Ярославівну Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії згідно судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва щодо зняття арешту на вказану частку квартири АДРЕСА_1 шляхом виключення запису про обтяження вказаної квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 45871;

- зобов'язати державного реєстратора Кендзьор Вікторію Ярославівну в місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем вчинені протиправні дії та прийнято протиправне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №41432920 від 05 червня 2018 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №41432920 від 05 червня 2018 року, прийнято в порядок та спосіб, визначені законодавством та в межах наданих повноважень.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1997 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1, про що у реєстровій книзі БТІ зроблено запис за №4240 від 24 листопада 1997 року (Т.1, арк. 20).

10 червня 2004 року Шевченківським районним судом міста Києва в рамках розгляду цивільної справи №2-6427/04 (2-6704/05) за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, задоволено заяву позивача та вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Виконання ухвали було покладено на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2005 року прийнято відмову ОСОБА_10 - представника ОСОБА_8 від позовної заяви по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_1 про поділ майна та закрито провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про скасування забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про поділ майна та скасовано арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою суду від 30 червня 2004 року. Виконання ухвали покладено на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві (Т.1, арк. 16).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки, допущеної в ухвалі суду від 18 серпня 2009 року, постановленій за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про поділ майна та виправлено допущену описку в тексті ухвали суду від 18 серпня 2009 року та зазначено правильним прізвище заявника, як «Чіполла» замість «Чіппола». (Т. 1, арк. 17-18).

04 червня 2018 року ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_1, звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації обтяження, арешт нерухомого майна на квартиру з реєстраційним номером, що розташована АДРЕСА_1.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що 30 червня 2004 року Першою київською державною нотаріальною контрою, як реєстратором, накладено арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2004 року №2-6427/04, заявником обтяження зазначено Шевченківський районний суд міста Києва, реєстраційний номер обтяження 45871.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кендзьора Вікторії Ярославівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 червня 2018 року №41432920 у державній реєстрації - знятті обтяження, арешту нерухомого майна на вказану вище квартиру відмовлено з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, з тих підстав, що заявником подано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року у справі №2-6704/05, в якій зазначено суб`єкта, якому дана ухвала підлягає виконанню, а саме: Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві (Т.1, арк. 19).06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою до якої додано належним чином завірену копію ухвали суду від 18 серпня 2009 року про скасування арешту з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 для винесення постанови про скасування накладеного арешту на квартиру (Т.1, арк. 36).

14 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Центру надання адміністративних послуг апарату Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації зі зверненням, до якого було додано належним чином завірену копію ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року про скасування арешту на квартиру для виключення з реєстру обтяжень вказаної квартири, реєстраційний номер обтяжень 45871.

Листом від 25 червня 2018 року №109-109/4-3217 Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила позивача про те, що Відділ (Центр) надання адміністративних послуг апарату Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не має повноважень щодо зняття арешту з майна.

14 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Київського міського бюро технічної інвентаризації зі зверненням, до якого додано належним чином завірену копію ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року про скасування арешту на квартиру для відповідного реагування.

Листом від 22 червня 2018 року №062/14-7644 (И-2018) Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило ОСОБА_1 про те, що бюро технічної інвентаризації не було та не є адміністратором, держателем, реєстратором або користувачем Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, у зв'язку з чим у бюро відсутні повноваження по погашенню обтяжень в Єдиному реєстрі заборон відчуження.

Листом від 06 липня 2018 року за вих. №805 Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих документів (спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №15578612 з виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва №2-6704/05 від 18 серпня 2009 року про скасування арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою суду від 30 червня 2004 року.

14 жовтня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

01 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження.

Найбільш детальну інформацію надати не представляється можливим у зв'язку із знищенням виконавчого провадження за закінченням строку зберігання.

Крім того, вказаним листом ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що вищезазначена квартира перебуває під арештом на підставі ухвали №2-6427/04 від 30 червня 2004 року. Заявником по даному обтяженню є Шевченківський районний суд міста Києва, а реєстратором Перша Київська державна нотаріальна контора (Т.1, арк. 21).

Листом від 05 липня 2018 року №074/07/1-334 Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив ОСОБА_1 про те, що для можливості виконання ухвали суду, заявник має право особисто або через уповноважену особу, з відповідним підтвердженням таких повноважень, подати заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права) у паперовій формі та рішення суду, що набрало законної сили, до будь - якого суб'єкта, нотаріуса або в електронній формі суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу через веб - портал Мін'юсту (Т.1, арк. 23-24).

01 серпня 2018 року Перша Київська державна нотаріальна контора надала ОСОБА_1 відповідь на її звернення від 10 липня 2018 року, відповідно до якої повідомила останню про те, що нотаріус не є державним реєстратором, який перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, відповідно, провести реєстраційні дії, щодо зняття арешту з майна зазначеного в ухвалі суду немає можливості. Також ОСОБА_1 запропоновано звернутися з цього приводу до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київського міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Т.1, арк. 22).

24 липня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернулася до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України з заявою, в якій просила вжити заходів реагування щодо невідкладного виконання судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва в частині зняття арешту на частку квартири АДРЕСА_1 шляхом виключення запису про обтяження вказаної квартири в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 45871 (Т.1, арк. 38-39).

Листом від 27 серпня 2018 року за вих. №34702/С-16714/19.2.2 Міністерство юстиції України на звернення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 від 23 липня 2018 року повідомило останню про те, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених Порядком.

В той же час зазначено, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб'єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києва та Севастополі державні адміністрації, акредитовані суб'єкти.

Також, роз'яснено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері реєстрації прав та порядок звернення до суду з заявою про роз'яснення рішення суду (Т. 1, арк.. 41).

Наказами Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10 серпня 2018 року №136/кс та №159/кс у задоволенні скарг ОСОБА_6 від 03 серпня 2018 року та від 27 серпня 2018 року відмовлено без розгляду їх по суті, у зв'язку з тим, що скарги оформлені без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Т.1, арк. 46, 48).

Листом від 17 вересня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва повідомив ОСОБА_1 про відсутність технічної можливості направлення ухвали суду від 18 серпня 2009 року по справі №2-6704/05 до Єдиного державного реєстру судових рішень, у зв'язку з тим, що автоматизована система документообігу суду в місцевих судах загальної юрисдикції запроваджена лише з 01 січня 2011 року (Т.1, арк. 51).

Листом від 18 жовтня 2018 року №074/07/1-5001 Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно надав ОСОБА_1 роз'яснення щодо виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року по справі №2-6704/05 про зняття арешту на вказану частку квартири АДРЕСА_1, та зазначив, що виконання зазначеної ухвали суд поклав на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві та запропонував заявнику звернутися до органу, на який судом покладено обов'язок її виконання (Т. 1, арк. 49-50).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях.

Шевченківським районним судом міста Києва при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя 30 червня 2004 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину вказаної вище квартири та внесено реєстраційне обтяження за №45871 на вказану квартиру.

24 червня 2005 року провадження у вказаній цивільній справі, як зазначає позивач, закрито, у зв'язку з відмовою позивача від позову та ухвалою суду від 18 серпня 2009 року арешт на 1/2 частину квартири скасовано.

Виконання ухвали суду про скасування арешту було покладено на відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, а копії ухвали, як вказано у позові, направлені комунальному підприємству «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» та на адресу Першої київської державної нотаріальної контори.

У зв'язку з вирішенням питань, пов'язаних з розпорядженням власністю, станом на липень 2018 року позивачем було виявлено, що арешт на квартиру не виключений з реєстру обтяжень, чим обмежуються права власника щодо розпорядження нерухомим майном на власний розсуд.

Листом Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06 липня 2018 року повідомлено, що виконавче провадження №15578612 з виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва №2-6704/05 від 18 серпня 2009 року про скасування арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 -постановою державного виконавця від 01 листопада 2012 року закінчено, на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з чим у Відділу відсутні підстави для припинення обтяження, а також повідомлено про те, що заявником по даному обтяженню виступав Шевченківський районний суд міста Києва, а реєстратором обтяження - Перша київська державна нотаріальна контора.

В свою чергу, Перша київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що на адресу нотаріальної контори ухвала суду від 18 серпня 2009 року про скасування арешту не надходила, а також роз'яснено про необхідність звертатися з приводу виключення запису про обтяження майна до Департаменту з питань державної реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно за №41432920 від 05 червня 2018 року Кендзьора Вікторії Ярославівни, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовлено у державній реєстрації зняття обтяження, арешт нерухомого майна на квартиру з реєстраційний номером, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з посиланням на те, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року підлягає виконанню Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби в місті Києві.

Позивач вважає вказане вище рішення державного реєстратора протиправним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що останньою під час прийняття рішення порушено вимоги статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, позивач не погоджується з посиланням державного реєстратора на положення статті 368 ЦПК України, якою регулюється порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції, що, на думку позивача, свідчить про недбалість у розгляді її заяви державним реєстратором або небажання прийняти законне і справедливе рішення в частині існуючих обмежень щодо розпорядження на власний розсуд своєю власністю.

Також, позивач послалась на те, що у випадку неподання заявником документів у повному обсязі, державний реєстратор повинна була зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію та надати строк для подачі додаткових документів, проте, відповідачем цього зроблено не було.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначила, що 04 червня 2018 року представником ОСОБА_6 подано заяву про припинення обтяження на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, до заяви додано копію ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року по справі №2-6704/05, копію паспорта, квитанцію та довіреність.

На виконання вимог законодавства, відповідачем здійснено відповідні пошуки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за результатами яких встановлено, що обтяження на нерухоме майно міститься в архівній складовій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №45871.

Крім того, представник відповідача зазначила, що заявником разом з заявою подано копію ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року у справі №2-6704/05, відповідно до резолютивної частини якої, скасовано арешт на нерухоме майно та покладено виконання даної ухвали на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

Враховуючи, що виконання ухвали суду покладено на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), керуючись статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, прийнято рішення про відмову зняти арешт від 05 червня 2018 року №41432920.

Стосовно посилань позивача на положення статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», представник відповідача зазначила, що ухвала суду є достатньою підставою для проведення реєстраційних дій щодо державної реєстрації обтяжень уповноваженим судом органом, отже прийняття рішення за результатами розгляду заяви не потребувало застосування норм цієї статті.

Також, представник відповідача зазначила, що позивачем у позовній заяві помилково зазначено про неможливість виконання ухвали суду Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, у зв'язку з відсутністю підстав для припинення обтяження заявником, в якому останній не виступає. На думку представника відповідача, дане твердження спростовується листом відділу від 06 липня 2018 року 3805, відповідно до якого 01 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, під фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом повинно бути зняття обтяження №45871.

Враховуючи, що Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві не виступає заявником для припинення обтяження, підстави для зняття обтяження у останнього відсутні без відповідної заяви власника нерухомого майна.

Стосовно посилань позивача щодо неможливості виключення запису про обтяження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою київською державною нотаріальною конторою представник відповідача зазначила, що нотаріальна контора помилково зазначає підставою відмови у проведенні реєстраційних дій відсутність трудових відносин з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі за місцезнаходженням майна.

Стосовно позовної вимоги позивача в частині зобов'язання державного реєстратора вчинити дії щодо зняття арешту на нерухоме майно шляхом виключення запису про обтяження нерухомого майна, представник відповідача послалася на те, що державний реєстратор відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями самостійно приймати рішення за результатами розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

На підставі викладених вище обставин, представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

ВИСНОВКИ ЩОДО НАЯВНОСТІ/ВІДСУТНОСТІ ПОРУШЕНЬ

З огляду на викладене, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №41432920 від 05 червня 2018 року.

НОРМИ ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (надалі - Порядок № 1127).

Відповідно до статті 4 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У відповідності до частини 1 статті 5 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 1 статті 10 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року передбачено, що Державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

У відповідності до частини 3 цієї ж статті державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону України №1952-IV від 01 липня 2004 року державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 статті 20 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Заява про державну реєстрацію прав в електронній формі подається за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи.

Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав в електронній формі визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 22 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

В той же час, згідно з пунктами 73-75 Порядку №1127 під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач).

У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації визначений у частині 1 статті 24 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року.

Зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 24 Закону України № 1952-ІV від 01 липня 2004 року відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на права спільної сумісної власності (в рівних долях) належнить квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2004 року в якості забезпечення цивільного позову у справі №2-6427/04, накладено арешт на 1/2 вказаної вище квартири та покладено виконання цієї ухвали на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва.

В той же час, судом також встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року скасовано арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою суду від 30 червня 2004 року.

04 червня 2018 року ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності, виданої ОСОБА_1, звернулась до відповідача з заявою про проведення державної реєстрації обтяження, зокрема, щодо припинення обтяження (арешту) на 1/2 частину квартириАДРЕСА_1 на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року.

З аналізу норм чинного, на момент звернення ОСОБА_6, вбачається, що остання мала право на таке звернення, оскільки виступала особою, в інтересах якої просила припинити обтяження нерухомого майна, а наявність судового рішення про припинення обтяження, зокрема, скасування арешту на 1/2 частину квартири є обґрунтованою підставою для звернення ОСОБА_6 до державного реєстратора з відповідною заявою.

Проте, рішенням державного реєстратора №41432920 від 05 червня 2018 року у державній реєстрації обтяження відмовлено, з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, у зв'язку з тим, що в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2009 року, яка набрала законної сили, визначено суб'єктом виконання цієї ухвали Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві.

Суд звертає увагу, що частиною 1 статті 24 Закону України №1952-IV від 01 липня 2004 року визначено вичерпний перелік підстав, з яких у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень може бути відмовлено, до якого не включено такої підстави, як зазначення в судовому рішенні, яке набрало законної сили, суб'єкта його виконання.

Крім того, зазначення в ухвалі суду доручення її виконання відділу державної виконавчої служби не може бути розцінено, як невідповідність поданих заявником документів вимогам законодавства, як про це зазначено в оскаржуваному рішенні державного реєстратора.

Встановлені судом обставини дозволяють дійти висновку про протиправність прийнятого державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішення за №41432920 від 05 червня 2018 року та наявність правових підстав для його скасування.

Проте, суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, в чому саме полягає протиправність дій відповідача, які позивач просить визнати протиправними, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання державного реєстратора Кендзьора Вікторії Ярославівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії згідно судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва щодо зняття арешту на вказану частку квартири АДРЕСА_1 шляхом виключення запису про обтяження вказаної квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 45871, враховуючи обставини, встановлені судом в даній адміністративній справі, суд вважає, що найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) провести державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а саме скасування арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем під час розгляду справи не заявлялося клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Першої київської державної нотаріальної контори.

При цьому, зі змісту позовної заяви взагалі не вбачається, яким саме чином рішення суду у даній адміністративній справі може вплинути на їх права та обов'язки та на чиїй стороні (позивача або відповідача) вказані особи мають виступати третіми особами без самостійних вимог на предмет спору.

Тому, враховуючи той факт, що матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено, що рішення у даній адміністративній справі може будь-яким чином вплинути на права та обов'язки Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Першої київської державної нотаріальної контори, судом вказані особи не залучалися до участі у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що неприпустимою є ситуація, коли у позивача наявне судове рішення, яке набрало законної сили про скасування арешту на майно, проте низка державних органів та посадових осіб відмовляють позивачеві у скасуванні такого арешту, перекладаючи обов'язок щодо вчинення таких дій один на одного.

Відтак, суд дійшов висновку про порушення права позивача на скасування відповідного арешту та необхідність вчинення відповідної реєстраційної дії з цього приводу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зокрема:

- про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьора Вікторії Ярославівни №41432920 від 05 червня 2018 року та зобов'язання державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) провести державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а саме скасування арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року з урахуванням висновків суду в даній адміністративній справі;

- про відмову у задоволенні позовних вимоги в частині визнання протиправними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьора Вікторії Ярославівни та зобов'язання вчинити дії згідно судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва щодо зняття арешту на вказану частку квартири АДРЕСА_1 шляхом виключення запису про обтяження вказаної квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 45871.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень суд може під час ухвалення рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов'язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, а тому, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 352,40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 257-262, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьора Вікторії Ярославівни про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьора Вікторії Ярославівни №41432920 від 05 червня 2018 року

3. Зобов'язати державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути заяву позивача та провести державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а саме скасувати арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року з урахуванням висновків суду в даній адміністративній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова