Справа № 128зп-19/160
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 лютого 2019 р.

Справа №128зп-19/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНГО» про забезпечення позову без пред’явлення відповідного адміністративного позову до суду у порядку, визначеному ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року ТОВ «МЕНГО» звернулося до адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 901-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО»;

- заборонити Головному управлінню ДФС у Дніпропетровській області здійснити проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО» () на підставі наказу заступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 901-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО» та повідомлення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 317.

У обґрунтування вимоги про забезпечення позову зазначено, що реалізація ГУ ДФС у Дніпропетровській області наказу та проведення перевірки на його підставі до вирішення публічно-правового спору, який заявник має намір ініціювати, матиме такі наслідки, а саме у такий спосіб наказ буде фактично виконаний, що нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при її призначенні, і, в свою чергу, унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позову заявника, а також може призвести до чергового порушення прав та законних інтересів заявника, а саме, коли за наслідками перевірки, яка не мала правових підстав бути розпочатою, податковим органом буде донараховані податкові зобов’язання, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (зокрема, необхідно буде звертатись до суду, оплачувати судовий збір, нести витрати на правову допомогу, визнавати недійсним рішення, тощо). Саме в цьому, на думку заявника, полягає унеможливлення або ускладнення виконання рішення суду та відновлення заявником своїх порушень прав і законних інтересів, у разі задоволення позову, який заявника збирається подати до суду.

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи поданої заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з таких підстав.

При вирішені питання про забезпечення позову суд виходить із того, що згідно зі статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 901-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО» та заборони податковому органу здійснити проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО» на підставі наказу від 15.02.2019 року № 901-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО» та повідомлення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 317.

З матеріалів справи видно, що заява про забезпечення позову містить лише припущення, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Водночас, позивачем не доведено чим саме невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб’єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб’єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Наявність очевидних ознак протиправності наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 901-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО», на які посилається заявник у заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Крім того, слід зазначити про те, що у разі забезпечення позову, суд фактично надасть правову оцінку правомірності наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.02.2019 року № 901-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МЕНГО» до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.

Отже, дослідивши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, фактичні обставини справи, виходячи із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд робить висновок про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНГО» (49051, м.Дніпро, вул. Калинова, 1, ) про забезпечення позову – відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п’ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.В Ільков