Справа № 818/3896/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа №818/3896/15

адміністративне провадження №К/9901/11402/18, №К/9901/11405/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Стародуба О.П., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року (суддя Шаповал М.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року (головуючий суддя Бенедик А.П., судді Водолажська Н.С., Калиновський В.А.) у справі №818/3896/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач-1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі по тексту - відповідач-2, Уповноважена особа), в якому просила:

- зобов'язати відповідача-2 включити позивача до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі по тексту - ПАТ «Златобанк»), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідача-1 вчинити необхідні дії (прийняти рішення) про включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Златобанк»щодо відшкодування за вкладом.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії задоволено. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 02 лютого 2015 року між ПАТ "Златобанк" та ОСОБА_1 було укладено угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 080176 (Договір банківського вкладу) (а.с.9).

Відповідно пунктів 2.1-2.5 Угоди встановлено, що Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1. Вид вкладу - "Класичний" в іноземній валюті. Сума вкладу становить 10 000 (десять тисяч доларів США,00 центів). Валюта вкладу - Долар США. Строк розміщення вкладу до 02 березня 2015 року.

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 було внесено кошти на депозит у розмірі 10000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 31824 від 02 лютого 2015 року. На банківській квитанції проставлено штамп ПАТ "Златобанк" із датою зарахування коштів, проставлено печатку ПАТ "Златобанк" та підписано. Відповідно до зазначеної квитанції гривневий еквівалент залучених коштів становив 161469,96 грн. (а.с.10).

13 лютого 2015 року Постановою Правління Національного банку України № 105 віднесено ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних.

12 травня 2015 року правлінням НБУ прийнято постанову № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк" (а.с. 24), відповідно до якої 13 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 99 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" (а.с. 25). Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 156 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Златобанк" та призначено ОСОБА_2 уповноваженою особою фонду на ліквідацію (а.с. 26).

28 липня 2015 року ОСОБА_1, як вкладник ПАТ "Златобанк", у зв'язку з його ліквідацією звернулася до ПАТ "Ощадбанк" за реєстрацією та визначенням дати для отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, на що їй було повідомлено, що згідно Реєстру виплат по банку "Златобанк" виплати на її ім'я не значаться

Листом від 17 серпня 2015 року ОСОБА_1 було повідомлено, що відкритий договір № 080176 від 02.02.2015 року на суму 10 000 доларів США на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ "Златобанк" відсутній (а.с.14).

З огляду на вказані обставини, позивач звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що отримання банком від позивача коштів підтверджено належним чином складеними договором та квитанцією, а тому посилання відповідача-2 на те, що кошти не були зараховані на рахунок ПАТ "Златобанк" є безпідставними. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач є вкладником у розумінні положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і має бути включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та до Загального реєстру вкладників.

Апеляційним судом також було додатково зазначено, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-17ЦС12, що відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу. Наголошено на тому, що позивач не могла знати про те, що 12 травня 2015 року правлінням НБУ буде прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк". В той же час, не виконання своїх зобов'язань банком не може спричиняти негативні наслідки для позивача.

Не погодившись з рішенням судів попередніх інстанцій, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачем було залучено у банк кошти у розмірі 10000 доларів, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 02 лютого 2015 року було внесено кошти у розмірі лише 100 доларів із призначенням платежу «Залучення коштів на депозит, угода 080176 від 02 лютого 2015 року». В подальшому, саме вказана сума була списана з рахунку позивача як така, що підлягає відшкодуванню в межах гарантованої Фондом суми. Наголошено на помилковість посилань суду апеляційної інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-17ЦС12, оскільки відповідач-2 не заперечує того факту, що позивач є вкладником банку, відповідна угода з нею банком була дійсно укладена і ОСОБА_1 була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, але на суму 100 доларів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, також не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просив, з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги касаційної скарги мотивовано тим, що відповідачем-1 на підставі поданої інформації від відповідача-2 було включено позивача до Загального реєстру вкладників на суму 2597,29 грн. Відомості щодо наявності на рахунку ОСОБА_1 грошових коштів у гривнях, як б дорівнювали в іноземному еквівалентів 10000 доларів, були відсутні і не могли бути враховані відповідачем-1 при складанні та затвердженні Загального реєстру вкладників. Наголошено на тому, що Фонд не отримував від Уповноваженої особи будь-якої додатково інформації стосовно позивача, а тому підстави для зобов'язання відповідача-1 до вчинення відповідних дій по включенню ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників відсутні.

У поданих запереченнях на касаційні скарги ОСОБА_1 просила залишити їх без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, як законні та обґрунтовані. Оригінали документів, які підтверджують факт внесення позивачем на рахунок відповідно до укладеного нею договору банківського вкладу у розмірі 10000 доларів, надавались до суду. Ні договір від 02 лютого 2015 року №080176, ні розрахунковий документ - квитанція №31824 на суму 10000 доларів не були оскаржені відповідачами та є чинними. Наголошено на тому, що відповідальність за правильність заповнення усіх реквізитів касових документів, що стосуються внесення грошових коштів на депозитні (вкладні) рахунки, у відповідності до положень Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою НБУ від 01 червня 2011 року №174, покладається саме на посадових осіб банку. З приводу посилань відповідачів на факт підроблення підпису на квитанції позивачем зазначено, що жодні докази вини ОСОБА_1 відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг та заперечень на них, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Так, у межах даних правовідносин відповідачем не заперечується той факт, що позивач є вкладником ПАТ «Златобанк». Разом з тим, спірною є сума, яка підлягає відшкодуванню за договором банківського вкладу №080176 від 02 лютого 2015 року. який укладено на суму 10000 доларів США.

За позицією позивача, нею була внесена сума у розмірі 10000 доларів США, що підтверджується відповідною квитанцією від 02 лютого 2015 року №31824.

Відповідач вважає, що кошти у зазначеному розмірі позивачем до банку не вносились, оскільки відповідно до виписки по рахунку від 05 січня 2016 року за номером квитанції №31824 було внесено суму у розмірі 100 доларів США. При цьому підпис касира на вказаній квитанції заперечують.

Відповідно до абз. 14, 15 пункту 4 розділу І Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України №174 від 01 червня 2011 року (далі - Постанова №174) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) касове обслуговування - надання послуг з приймання, видачі та обміну готівки; касовий документ - документ, який оформляється для здійснення касової операції.

Пунктом 5 розділу І Постанови №174 встановлено, що Банк (філія) зобов'язаний здійснювати касове обслуговування клієнтів на підставі договірних відносин через касу банку.

Відповідно до пункту 8 розділу І Постанови №174 Банк під час здійснення касових операцій має, серед іншого, зокрема забезпечувати: своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, та її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів; документальне оформлення руху готівки національної та іноземної валюти в касі банку; своєчасне відображення касових операцій у бухгалтерському обліку.

У відповідності до абзацу першого пункту 1.1 глави 1 розділу IV Постанови №174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22), квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу IV Постанови №174 банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Приписи пункту 2.3 глави 2 розділу IV Постанови №174 визначають, що банк (філія, відділення) здійснює приймання готівки іноземної валюти від клієнтів за такими прибутковими касовими документами, зокрема за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб - резидентів, фізичних осіб - підприємців та представництв-нерезидентів для зарахування на власні поточні рахунки; від уповноваженого представника нерезидента - суб'єкта господарювання для зарахування на розподільчий рахунок в іноземній валюті, відкритий цим банком (філією, відділенням) резиденту - суб'єкту господарювання; від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки та переказ без відкриття рахунку.

У відповідності до пункту 2.9. 3 глави 2 розділу IV Постанови №174 банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку

(філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, одним із документів, який фіксує факт приймання готівки іноземною валютою від клієнта банку, є заява про переказ готівки, форма якої визначена у додатку 8 до Постанови №174. Така заява свідчить про волевиявлення клієнта на внесення певної суми коштів у банк та повинна зберігатися у банку як один із документів первинного обліку.

Разом з тим, суди не дослідили належність відповідної заяви про переказ готівки №31824 від 02 лютого 2015 року від ОСОБА_1, яка міститься в матеріалах справи (а.с.68).

Крім того, судами не було надано належної правової оцінки посиланням відповідача-2 на те, що підпис на квитанції №31824 від 02 лютого 2015 року не належить касиру банку ОСОБА_3

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У відповідності до положень статті 69 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною 4 статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Під час нового розгляду справи суду слід дослідити усі первинні банківські документи, які складені банком при здійсненні операцій щодо приймання готівки у відповідності до положень Постанови №174, а також надати правову оцінку запереченням відповідача-2 підпису касира банку на квитанції, яка надана на підтвердження факту залучення позивачем коштів у розмірі 10 000 доларів США відповідно до договору банківського вкладу від 02 лютого 2015 року №080176 .

Керуючись ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року - скасувати та направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

О.П. Стародуб

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду