Справа № 189/1/19
Суддя: Чорна О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/1/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2019 рокусмт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чорної О.В., за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №794896 від 15.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №794896 від 15.12.2018 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ст. 132-1 КУпАП та закрити справу.

Позов мотивований наступним.

15.12.2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 26.540, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2).

На 160 км автодороги М-04 позивач був зупинений інспектором роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №794896 від 15.12.2018 року, згідно якої позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та на нього накладений штраф у розмірі 510,00 гривень.

В оскаржуваній постанові зазначено, що водій, керуючи авто, порушив вимоги перевезення вантажу, а саме, маршрут руху, також п.п.30.3 з ПДР знаки на габариту не відповідають ДСТУ, чим порушив КМУ № 30 ч. 4 порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Позивач з винесеною постановою не погоджується, вважає, що працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що вказують на здійснення правопорушення.

Зазначає, що 15.12.2018 р. перевозив вантаж, відповідно до наданого дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 13308901- 766 НГ від 20.11.2018 р. що діє з 20.11.2018 року по 18.12.2018 року. Згідно вище вказаного дозволу, має право перевозити вантаж по визначеному в дозволі маршруті, зокрема і по автомобільній дорозі М-04.

Посилається на 22.4 Про Правил дорожнього руху затверджених Постановою КМУ від 1 жовтня 2001 р. № 1306, що вантаж, який виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил. Відповідно до п. 30.3. Про Правила дорожнього руху затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм).

Зазначає, що відповідно до п.п. А п.2.3 ПДР, перед виїздом перевірив технічний стан і комплектність транспортного засобу в складі тягача MAN TGX 26.540 (номерний знак НОМЕР_1) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2) зокрема й сигнальні щитки розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), які розміщені на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу і жодних несправностей не було виявлено. В якості доказу справності щитка долучив фото.

Відповідно до п.п. А п. 2.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, тощо.

Після огляду ТЗ вирушив по завданому маршруту та в подальшому був зупинений Працівником поліції, який виніс Постанову про накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач стверджує, що працівник поліції в порушення вище вказаної норми не дослідив всіх обставин справи, зокрема, наданий дозвіл № 13308901- 766 НГ від 20.11.2018 року, закріплені на ТЗ сигнальні щитки та безпідставно, незаконно притягнув до позивача адміністративної відповідальності (а. с. 1-3).

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, мотивуючи свою позицію тим, що винесена постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху №1395 від 07.11.2015 року.

Посилається на ч. 4 постанови Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», згідно якого рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національні поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортні засобів.

Відповідно до ч. 14 постанови Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», водії великогабаритних та великовагових транспортних засобів зобов'язані: дотримуватися визначеного маршруту; вживати необхідних заходів для безперешкодного та безпечного проїзду зустрічних транспортних засобів; періодично зупинятися у зручних місцях з метою надання можливості для обгону транспортними засобами, що рухаються позаду; не створювати перешкод для руху інших транспортних засобів.

Згідно п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах4.35 м) за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м ), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні-24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 1 8 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення (а. с. 23-26).

В судове засідання сторони не зявилися, повідомлені про день, час та місце судового розгляду належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у звязку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

15.12.2018 року інспектор роти № 1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №794896 від 15.12.2018 року відносно ОСОБА_1.

Згідно цієї постанови ОСОБА_1 на а/д М-04 160 км, керуючи авто, порушив вимоги перевезення вантажу, а саме, маршрут руху, також п.п.30.3 з ПДР знаки на габариту не відповідають ДСТУ, чим порушив КМУ № 30 ч. 4 порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (копія постанови, а. с. 5-6).

У виданому позивачу дозволі №6 НГ від 20.11.2018 року, визначений маршрут руху, у тому числі, в зворотному напрямку по дорозі М-04 м. Дніпро та в зворотному напрямку виїзд на М04 (копія дозволу, а. с. 8).

Позивач також надав на доказ наявності сигнальних щитків фото цих щитків на ТЗ (а. с. 10).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян- суб'єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 ПДР України закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження вини позивача, у тому числі відеозапису з нагрудної камери поліцейського під час фіксації порушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови (розділу 6 «суть та обставини правопорушення») неможливо встановити в чому саме полягає вчинене правопорушення, оскільки обєктивна сторона правопорушення не викладена, відсутня конкретизація будь-яких фактичних обставин в чому полягає порушення маршруту, у чому саме не відповідають вимогам закону знаки на габаритах тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв'язок у сукупності, зясувавши всі обставини у справі, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент Патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №794896 від 15.12.2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №794896 від 15.12.2018 року відносно ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 28 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Чорна