Справа № 813/2169/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3392/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року (суддя Крутько О.В., м.Львів, повний текст рішення складено 27.09.2018) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просив визнати протиправним та скасувати накази відповідача № 1537 від 26.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області», № 294 о/с від 07.05.2018 про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби у поліції, поновити його на посаді оперуповноваженого ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області з 07.05.2018 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.05.2018 по день ухвалення рішення суду

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1537 від 26.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області», наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 294 о/с від 07.05.2018 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 із служби у поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області з 08.05.2018 та стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.05.2018 по 20.09.2018 в розмірі 26919 (двадцять шість тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 84 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 6037,05 грн звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Національної поліції у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що таке постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що спірні правовідносини в даній справі пов'язані з проходженням публічної служби, бо позивач є працівником поліції і приймався на службу та проходить її на підставі Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ, яким врегульовано правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в тому числі порядок призначення та звільнення поліцейських зі служби, Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України №3460-ІУ від 22.02.2006 року (далі Дисциплінарний статут), Правил етичної поведінки поліцейських (далі - Правила етичної поведінки поліцейських) затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179.

На підставі п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» №901-VIII від 23.12.2015 до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Судова практика визначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Щодо визнання судом протиправним та скасування Наказу № 1537 від 26.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області» ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції то апелянт зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 № 230 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (рядового та начальницького складу) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Зокрема пп. 2.2.1, 2.2.20 розділу II Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю і зокрема отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошуєте особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікаї тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницько складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службоїдисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Таким чином при визначенні дисциплінарного стягнення було враховано систематичні порушення службової дисципліни допущені позивачем про що свідчать відповідні записи послужному списку, що є в матеріалах справи.

Так, службовим розслідуванням від 16.04.2018 встановлено, що 12.03.2018 оперуповноважений ВКП Залізничного ВП капітан поліції ОСОБА_1, прибувши по місцю несення служби у Залізничний відділ поліції повідомив начальника Залізничного ВП підполковника поліції ОСОБА_2 про те, що погано себе почуває та має намір звернутися в ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» до лікаря терапевта з проханням відкрти лікарняний. У свою чергу у керівника відділу поліцїї - підполковника поліції ОСОБА_2 виникла підозра, що капітан поліції ОСОБА_1 знаходиться у стані сп'яніння (наркотичного), що виражалось у сповільненні рухів, розширенні зіниць, почервонінні обличчя, розгубленості та нелогічності у висловлюваннях. Про даний факт у телефонному режимі було повідомленолікаря терапевта ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_3 та начальника ЦПД та ППВ ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_4

13.03.2018 близько 10:00 капітан поліції ОСОБА_1 прибув до медичного закладу - Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» та пройшов певні обстеження, за результатами яких встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп'яніння, що підтверджується наявним в матеріалах справи результатом імунохроматографічного аналізу від 13.03.2018, який позивачем не оскаржувався.

ОСОБА_1 надано скерування, від 13.03.2018 № 7, для проходження обстеження у КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» по вул. Лепкого, 8, у м. Львові, в якому останній проставив свій підпис та годину отримання.

У листі Територіального медичного об'єднання МВС України по Львівській облості №33/34-340 від 14.05.2018, який міститься в матеріалах справи, зазначено, що у даному медичному закладі не передбачено посади лікаря-нарколога, однак штатні лікарі - психіатри пройшли навчання і мають право проводити обов'язкові періодичні наркологічні огляди.

У зв'язку з тим що факт наркотичного сп'яніння встановлюється спеціалізованим наркологічним закладом, а саме КЗ ЛОР «Львівським обласним медичним центром превенції та терапії узалежнень», - капітан поліції ОСОБА_1 був ознайомлений про необхідність проведеня відповідного дослідження. Прибувши близько 12:00, за адресою: м. Львів пул. Лепкого, 8, було повторно повідомлено капітана поліції ОСОБА_1, про необхідність проведення обстеження, однак останній відмовився від такого огляду, покинувши приміщення наркологічного диспансеру, після чого, з метою уникнення відповідальності, був госпіталізований до КЛ «Львівська залізниця». Про самовільне залишення диспансеру ОСОБА_1, складено відповідний акт.

Згадана інформація в сукупності відносилась до події, яка сталася за участю особи рядового і начальницького складу, могла викликати суспільний резонанс, а відтак була законною підставою для призначення службового розслідування відповідно до п.2.2.20, 2.6. Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230.

Оцінюючи докази, суд першої інстанції прийшов до суперечливого висновку: «З огляду на те, що спеціалізований наркологічний заклад не встановлював стан наркологічного сп'яніння ОСОБА_1, а позивач не ухилявся від проведення відповідних досліджень, у матеріалах справи наявні докази про відсутність наркологічних протипоказань до виконання служби у поліції ОСОБА_1, суд вважає, що відповідач без належних доказів прийняв рішення про звільнення позивача за перебування на службі у стані наркотичного сп'яніння», беручи до уваги та визнаючи за належний доказ сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду 12ЯЯФ № 762468, який був виданий 19.03.2018, тобто через 6 днів з моменту направлення позивача на наркологічний огляд в КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» і згідно з яким «Наркологічних протипоказань до виконання служби в поліції не виявлено» та показання залучених в якості свідків позивача - ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_5

Суд першої інстанції не прийняв до уваги долучену до справи на підтвердження вживання позивачем наркотичних речовин довідку про проходження обов'язкового профілактичного наркологічного огляду поліцейським від 13.03.2018 року, оскільки вона виписана лікарем-психіатром, який не уповноважений встановлювати факт наркотичного сп'яніння. Проте, як було зазначено вище штатні лікарі - психіатри Територіального медичного об'єднання МВС України по Львівській області, пройшли навчання і мають право проводити обов'язкові періодичні наркологічні огляди, що, зокрема врегульовується і ч. 2, розділу 5 Порядку проходження комплексного медичного огляду (диспансеризації) поліцейськими. Зокрема, з метою встановлення самого факту перебування позивача в стані наркотичного сп'яніння «Центром психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ ТМО МВС України по Львівській області» його було скеровано для проходження огляду в КЗ ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень», який ОСОБА_1 самовільно покинув.

Апелянт наполягає на тому, що службове розслідування проведено на законних підставах, відповідно до вимог Статуту, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС №230 від 12.03.2013, повно та об'єктивно, жодних порушень у його проведенні не має, у строк визначений чинним законодавством, що підтверджує письмовий доказ у формі висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП 16.04.2018, який міститься в матеріалах справи.

Також апелянт зазначає, що у матеріалах справи наявні копії послужного списку відповідача, де у відповідному розділі містяться записи про численні дисциплінарні стягнення, які також були враховані при визначенні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, зазначеного в оскаржуваному наказі.

Щодо визнання протиправним та скасування судом Наказу №294 о/с По особовому складу від 07.05.2018 року Головного управління Національної поліції у Львівській області про звільнення капітані поліції ОСОБА_1, то апелянт зазначає, що згідно ст.ст. 1, 2, 5 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотриманні особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президенті України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актії Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чиненалежне виконання особою службової дисципліни.

Імперативна норма частини 5 ст. 18 Дисциплінарного статуту передбачає, що таке дисциплінарне стягнення, як звільнення зі служби, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу. Отже, чинний наказ ГУНП №1537 від 26.04.2018 підлягав виконанню саме у спосіб визначений згаданою нормою права - шляхом видання наказу по особовому складу про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1.

Дисциплінарне стягнення виконано не пізніше місяця з дня його накладення, що відповідає ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту.

Тому апелянт вважає, що ним не було порушено жодного нормативно-правового акту при виконанні ст.18 Дисциплінарного статуту, і всі дії посадових осіб ГУНП у Львівській області були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповдінотсчі до ч.1 та ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у листопаді 2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України, з 18.08.2017 року обіймав посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, капітан поліції.

Згідно висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1, затвердженого начальником ГУНП у Львівській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_6, оперуповноважений ВКП Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 допустив грубе порушення службової дисципліни, а саме: 13.03.2018 у перебував на службі у стані наркотичного сп'яніння. У подальшому ОСОБА_1 було скеровано до КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» для проходження наркологічного обстеження, однак, останній такого не пройшов, так як самовільно покинув медичний центр. Окрім цього, на порушення наказу ГУНП у Львівській області від 09.02.2018 № 470 «Про впорядкування обліку поліцейських ГУ НП у Львівській області, які тимчасово непрацездатні» ОСОБА_1 не повідомив свого безпосереднього керівника та ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Львівській області» про свою тимчасову непрацездатність.

За наслідками службового розслідування винесено наказ № 1537 від 26.04.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області», яким за грубе порушення службової дисципліни, основних обов'язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, вимог п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу ГУНП у Львівській області від 09.02.2018 № 470, що виразилось у перебуванні на службі у стані наркотичного сп'яніння та неповідомленні безпосереднього керівника про свою тимчасову непрацездатність, на оперуповноваженого ВКП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. Згідно наказу № 294 о/с ГУ НП у Львівській області від 07.05.2018, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 (0078513) оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП, з 07 травня 2018 року.

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. У частині 1 статті 18 вказаного Закону передбачені обов'язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини, а згідно ч.4 зазначеної статті передбачено, що додаткові обов'язки, пов'язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС від 09.11.2016, № 1179 під час виконання службових обов'язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов'язків і в невстановленому місці.

Згідно статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У відповідності до пункту 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на це, суд правильно вказав, що застосуванню до правовідносин, що склались між сторонами, підлягають також і норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Статут), як таких, що не суперечать Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно статті 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядовим і начальницьким складом службової дисципліни, зокрема, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно зі статтею 14 Статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач - ОСОБА_1 у зв'язку з незадовільним самопочуттям, про яке повідомив свого начальника Залізничного ВП ОСОБА_2С звернувся у відомчу поліклініку ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» за адресою: м. Львів, вул.Замастинівська,233.

Відповідно Терапевтом ОСОБА_3, з якою попередньо у телефонному режимі спілкувався ОСОБА_2, направлено позивача на обстеження. До справи долучено копію результату аналізу імунохроматографічного дослідження сечі Лабораторії лікарні з поліклінікою ВМЗ ГУМВСУ у Львівській області від 13.03.2018 Роси (без ініціалів), без зазначення ПІБ лікаря, який проводив аналіз, лише з печаткою лікаря-лаборанта ОСОБА_7 у якому зазначено «ТНС (марихуана)».

Допитаний в якості свідка лікар-лаборант ОСОБА_7 не спростував твердження позивача про те, що вищевказане дослідження було проведено без присутності ОСОБА_1

За результатами вищезазначеного аналізу лікар-психіатр Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_8 видав довідку про проходження обов'язкового профілактичного наркологічного огляду поліцейським від 13.03.2018 у якій зазначив, що лікарсько-консультативною комісією встановлено стан наркотичного сп'яніння (вживання марихуани) ОСОБА_1 та скеровано його в КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень».

У довідці не зазначено осіб, які входили до складу лікарсько-консультативної комісії.

Згідно відповіді на запит ДУ «ТМО МВС України» від 14.05.2018 № 33/34-340 у відомчому медичному закладі не передбачено посади лікаря-нарколога. Лікарі-психіатри ЦПД та ППВ ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» мають право проводити обов'язкові періодичні наркологічні огляди. Однак, факт сп'яніння встановлює тільки спеціалізований наркологічний заклад, а саме: КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень».

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 прибув у КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» за адресою м. Львів, вул. Б. Лепкого, 8 за наданим йому скеруванням, де його було повідомлено про неможливість проведення огляду на стан сп'яніння. При цьому суд відхилив свідчення начальника СКЗ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про те, що твердження позивача є неправдивими і таке мало бути проведено, однак позивачу слід було зачекати певний період часу, покликаючись при цьому на те, що згідно інформаційних повідомлень, які є у відкритому доступі в мережі Інтернет, а також інформації наданої у телефонному режимі за контактним номером медичного центру, у Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень не проводяться огляди на стан наркотичного сп'яніння з січня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач самостійно звернувся за медичною допомогою, не ухилявся від проведення досліджень, а після певного періоду очікувань (близько 30 хв.) покинув заклад. Крім того, згідно листа непрацездатності Серії АДП № 014700 від 26.03.2018 позивач з 13.03.2018 по 26.03.2018 перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті. 16.03.2018 його було прооперовано. 19.03.2018 позивач пройшов наркологічний огляд та отримав сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду Серія 12ЯЯФ № 762468. Наркологічних протипоказань до виконання служби в поліції не виявлено.

Оскільки спеціалізований наркологічний заклад не встановлював стан наркологічного сп'яніння ОСОБА_1, а позивач не ухилявся від проведення відповідних досліджень, то суд першої інстанції вважав, що відповідач без належних доказів прийняв рішення про звільнення позивача за перебування на службі у стані наркотичного сп'яніння. При цьому суд не взяв до уваги долучену до справи на підтвердження вживання позивачем наркотичних речовин довідку про проходження обов'язкового профілактичного наркологічного огляду поліцейським від 13.03.2018, оскільки вона виписана лікарем-психіатром, який не уповноважений встановлювати факт наркотичного сп'яніння. Крім того, у довідці не вказано склад комісії, яка проводила дослідження.

З огляду на це суд вважав, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 13.03.2018 у стані наркотичного сп'яніння.

Проте, розглядаючи спір суд першої інстанції врахував, як такі що заслуговують нра увагу покликання відповідача на порушення позивачем наказу ГУ НП у Львівській області № 470 від 09.02.2018 «Про впорядкування обліку поліцейських ГУ НП у Львівській області, які тимчасово непрацездатні», оскільки він не повідомив свого безпосереднього начальника про тимчасову непрацездатність. Однак, при цьоогму вважав, що порушення зазначеного наказу не може бути самостійною підставою для звільнення працівника, з огляду те, що матеріалами справи підтверджено перебування позивача на стаціонарному лікуванні у спірний період.

З врахуванням викладеного, суд вважав, що позовні вимоги заслуговують на увагу.

Однак колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджжється.

Згідно із ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджєеі з судовому засіданні.

Як уже зазначалосьвище, службовим розслідуванням від 16.04.2018 встановлено, що 12.03.2018 оперуповноважений ВКП Залізничного ВП капітан поліції ОСОБА_1, прибувши по місцю несення служби у Залізничний відділ поліції повідомив начальника Залізничного ВП підполковника поліції ОСОБА_2 про те, що погано себе почуває та має намір звернутися в ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» до лікаря терапевта з проханням відкрти лікарняний. При цьому у керівника відділу поліцїї - підполковника поліції ОСОБА_2 виникла підозра, що капітан поліції ОСОБА_1 знаходиться у стані сп'яніння (наркотичного), що виражалось у сповільненні рухів, розширенні зіниць, почервонінні обличчя, розгубленості та нелогічності у висловлюваннях. Про даний факт у телефонному режимі було повідомленолікаря терапевта ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_3 та начальника ЦПД та ППВ ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_4

Відповідно 13.03.2018 близько 10:00 капітан поліції ОСОБА_1 прибув до медичного закладу - Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» та пройшов певні обстеження, за результатами яких встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп'яніння, що підтверджується наявним в матеріалах справи результатом імунохроматографічного аналізу від 13.03.2018 (а.с.44), довідкою про проходження обов'язкового профілактичного наркологічного огляду поліцейським від 13.03.2018 (а.с33).

Відповідно ОСОБА_1 надано скерування, від 13.03.2018 № 7, для проходження обстеження у КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» по вул. Лепкого, 8, у м. Львові. Прибувши близько 12:00, за адресою: м. Львів пул. Лепкого, 8, було повторно повідомлено капітана поліції ОСОБА_1, про необхідність проведення обстеження, однак останній відмовився від такого огляду, покинувши приміщення наркологічного диспансеру, після чого, з метою уникнення відповідальності, був госпіталізований до КЛ «Львівська залізниця». Про самовільне залишення диспансеру ОСОБА_1, складено відповідний акт.

Згідно листа Територіального медичного об'єднання МВС України по Львівській облості №33/34-340 від 14.05.2018 у даному медичному закладі не передбачено посади лікаря-нарколога, однак штатні лікарі - психіатри пройшли навчання і мають право проводити обов'язкові періодичні наркологічні огляди.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює виновок суду першої інстанції про те, що оскільки спеціалізований наркологічний заклад не встановлював стан наркологічного сп'яніння ОСОБА_1, а позивач не ухилявся від проведення відповідних досліджень, то відповідач без належних доказів прийняв рішення про звільнення позивача за перебування на службі у стані наркотичного сп'яніння, при цьому взяв до уваги за належний доказ сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду 12ЯЯФ № 762468, який був виданий 19.03.2018, тобто через 6 днів з моменту направлення позивача на наркологічний огляд в КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» і згідно з яким «Наркологічних протипоказань до виконання служби в поліції не виявлено».

Крім того, колегія суддів не погоджється з виноком суду першої інстанції, що довідка про проходження обов'язкового профілактичного наркологічного огляду поліцейським від 13.03.2018 не є належним доказоим оскільки вона виписана лікарем-психіатром, який не уповноважений встановлювати факт наркотичного сп'яніння, бо, як уже зазначелось вище, штатні лікарі - психіатри Територіального медичного об'єднання МВС України по Львівській області, пройшли навчання і мають право проводити обов'язкові періодичні наркологічні огляди, що, зокрема врегульовується і ч. 2, розділу 5 Порядку проходження комплексного медичного огляду (диспансеризації) поліцейськими. В тому числі, з метою встановлення самого факту перебування позивача в стані наркотичного сп'яніння «Центром психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ ТМО МВС України по Львівській області» його було скеровано для проходження огляду в КЗ ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень», який ОСОБА_1 самовільно покинув.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки службове розслідування проведено на законних підставах, відповідно до вимог Статуту, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС №230 від 12.03.2013, повно та об'єктивно, порушень у його проведенні не має, у строк визначений чинним законодавством, і таким встановлено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни, то відповідно підстав для задоволення позову не має.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висноки суду не відповідають обставинам справи, а у задоволенні позову - відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити, скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року по справі № 813/2169/18.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

І.В. Глушко

Повний текст складено 28.02.2018