Справа № 419/279/19
Суддя: Мартинюк В. Б.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 419/279/19
Провадження № 2-а/419/10/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331692 від 19.01.2019 року, третя особа: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331692 від 19.01.2019 року, третя особа: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, закриття справи про адміністративне правопорушення, визнати протиправними дії командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3А

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.02.2019 року даний позов прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач посилався на те, що 19.01.2019 приблизно о 10.40 год. ОСОБА_2 разом зі своєю матірю підїхав до автостанції м. Сєвєродонецька, яка розташована по проспекту Хіміків м. Сєвєродонецька на своєму автомобілі GEELY EMGRAND X, державний номер НОМЕР_1, з метою, посадити на автобус свою матір ОСОБА_4, яка є людиною похилого віку та віднести багаж до автобусу. ОСОБА_2 припаркував авто у спеціально відведеному місці, де також стояли інші автомобілі. Під час паркування на цьому ж майданчику стояв автомобіль патрульної поліції, яка була припаркована як усі автомобілі, без будь яких ознак патрулювання, самі поліцейські сиділи в автомобілі та пили каву. Коли ОСОБА_2 вийшов із своєї автівки, спитав поліцейських, чи нічого не порушив, на що останні відповіли, «а що тут можна порушити? Це ж стоянка». Відповідаючи на запитання, патрульні поліцейські дуже дивно себе поводили та посміхались. Тоді ОСОБА_2 відійшов на декілька метрів та зняв на свій мобільний телефон, як його авто стоїть поряд з патрульною машино. Приблизно через 10 хвилин патрульна машина поїхала та через 15 хвилин та ж сама патрульна машина повернулась та стала біля автомобіля ОСОБА_2, увімкнула проблискові маячки, після чого до нього звернувся поліцейський та пояснив, що він порушив ПДР, але пояснити яку саме норму він порушив поліцейський пояснити не зміг. Погодитись з цим ОСОБА_2 не зміг, але виконав всі вимоги поліцейського та надав йому всі необхідні документи. Поліцейський повідомив, що буде складати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень та почав зачитувати його права. ОСОБА_2 хотів скористатись своїми правами, а саме не свідчити проти себе та скористатись послугами адвоката, але йому було відмовлено. Крім цього поліцейський періодично вмикав то вимикав свою нагрудну камеру. ОСОБА_2 у звязку з цим був вимушений знімати все на свій мобільний телефон. Так в послідуючому поліцейський передав ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 331692, де було зазначено, що він порушив вимоги дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та вимоги дорожнього знаку 5.33 «початок пішохідної зони» ПДР. Таким чином, представник позивача вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, просить суд її скасувати.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача та сам позивач надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач командир взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав прохання про розгляд справи за його відсутності та DVD-диск «Verbatim» з відеозаписом правопорушення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

У відповідності до ч. 3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 4 ст. 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до розділу 8 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.4. (в) ПДР України, заборонні знаки, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані: знати і неухильно дотримувати вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З відеозапису файлів, записаних на DVD R диску Verbatim, що знаходиться в матеріалах справи та відтворених у судовому засіданні суду першої інстанції судом встановлено, що з відеозаписів нагрудної камери поліцейського чітко видно, що ОСОБА_2 розмістив свій автомобіль на території автовокзалу, таким чином проігнорував вимоги дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та 5.33 «Пішохідна зона». На місці скоєння правопорушення лейтенантом поліції ОСОБА_3 було оголошено ОСОБА_2 про розгляд адміністративного провадження за порушення вимог п. п. 8.4 (в) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України. На місці також було розяснено вимоги ст. ст. 10, 63 Конституції України та вимоги ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП України, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП, про що свідчать матеріали справи та підтверджує відео запис з нагрудної камери. Крім цього сам позивач будь яких клопотань не заявив, скористався правом не свідчити та зазначив, що дорожні знаки не помітив через дорожні умови, тобто фактично визнав порушення ПДР.

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т. ч. передбачених ч.1-3 ст.122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. №1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п. 4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у р. III Інструкції №1 395, згідно до п. 2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст.258 КУпАП.

Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Наведені норми є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331692 від 19.01.2019 року, третя особа: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, у звязку з чим адміністративний позов, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331692 від 19.01.2019 року, третя особа: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк