Справа № 160/7691/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року Справа № 160/7691/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання - Бутенко П.В.,
представника позивача- Непочатих В.В.,
представника відповідача- Мирошніченко А.А.,
розглянувши у місті Дніпро відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та наказу, визнання протиправними дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 17.10.2018 року надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.07.2018 року № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 та наказ податкового органу від 20.06.2018 року № 3473, а також визнати протиправними дії відповідача при проведенні фактичної перевірки за таким наказом.
Обґрунтовуючи позов у заявах по суті позивач посилається на протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень, які на думку останнього підлягають скасуванню з огляду на допущення посадовими особами відповідача численних порушень під час проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Такі обставини позивач повязує з відсутністю у оскарженому наказі конкретних підстав, за наявності яких може проводитись фактична перевірка; відсутністю доказів використання державних коштів для проведення контрольно-розрахункової операції; не зазначенням у журналі реєстрації перевірок інформації, щоб підтверджувала присутність при проведенні перевірки іншого уповноваженого представника відповідача. З огляду на викладене вважає, що до вказаних правовідносин слід застосовувати позицію Верховного Суду України від 27.01.2015 року № 21-425а14, відповідно до якої, у разі визнання перевірки незаконної, прийнятті за її наслідками податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, у звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 року позовну заяву залишено без руху.
У звязку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року подальший розгляд адміністративної справи № 160/7691/18 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про необґрунтованість доводів позивача щодо протиправності оскарженого наказу, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання такого наказу протиправним, якщо з його змісту видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для проведення відповідної перевірки. Відповідач зазначив, що фактичною підставою для проведення перевірки позивача слугував факт порушення останнім вимог законодавства України у частині не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом, про що стало відомо під час проведення контрольно-розрахункової операції з придбання у магазині, де провадить господарську діяльність позивач, варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн. Відповідач зазначив, що готівкові кошти за придбаний товар отримано особисто ФОП ОСОБА_1 та зауважив, що чинним податковим законодавством не визначено виключне джерело коштів для здійснення контрольно-розрахункової операції у звязку з чим, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.
У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені в заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що в.о. начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ від 20.06.2018 № 3473 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1О.», відповідно до якого вирішено провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, у магазині за адресою: м. Дніпро, проспект Поля, 137, з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, протягом 10 діб, починаючи з 20.06.2018 року.
За результатами фактичної перевірки відповідачем складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 26.06.2018 № 000945 (далі - Акт перевірки), на підставі якого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.07.2018 № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1 грн. та 42 500 грн. відповідно.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваного, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає про таке.
Матеріалами справи підтверджено, що оскаржені податкові повідомлення-рішення про визначення суми штрафних санкцій у загальному розмірі 425001 грн. стосується двох порушень (епізодів):
1) порушення платником податків пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі іменується - Закон України №265/95-ВР), а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 8500 грн. 00 коп.; відповідальність передбачена пунктом 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції за вчинення вперше - 01 грн. 00 коп.; сума штрафних (фінансових санкцій) становить 01 грн. 00 коп.;
Суд зазначає, що фактично позивачем не спростовуються виявлені під час перевірки порушення законодавства щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, а вказується лише на процедурні, як на його думку, порушення щодо порядку проведення фактичних перевірок.
Щодо порушення платником податків пунктів 1, 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР, а саме: непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 8500 грн. 00 коп., за що застосовано штрафні санкції у розмірі 01 грн. 00 коп., суд зазначає про таке.
У Акті перевірки вказано, що платником податків не забезпечено застосування РРО при продажу техніки - варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн.. згідно товарного чека магазину м. Дніпро, пр. А. Поля, 137 (а.с.35).
При цьому, Акт перевірки містить записи у графі 2.2.6 «проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій». Тобто, зі змісту Акта перевірки вбачається, що фіскальним органом проведено контрольну розрахункову операцію.
Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Відповідно до пункту 80.4. статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Суд зазначає, що проведення контрольних розрахункових операцій передбачено і підпунктом 20.1.11. пункту 20.1 статті 20 ПК України, відповідно до якого контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
З наведених норм вбачається, що фіскальний орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що фактичною підставою для проведення перевірки позивача слугував факт порушення останнім вимог законодавства України у частині не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом, про що стало відомо під час проведення контрольно-розрахункової операції з придбання у магазині, де провадить господарську діяльність позивач, варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн.
Той факт, що контрольна розрахункова операція відбулась за допомогою власних коштів посадових осіб відповідача не позбавляє її значення та не спростовує наявності порушень, зафіксованих в Акті перевірки, що спростовує доводи позивача у цій частині.
Крім того суд зазначає, що нормами ПК України не визначено виключне джерело коштів для здійснення контрольної розрахункової операції та не передбачено видання наказу по структурному підрозділу щодо її проведення.
Слід також зазначити, що відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання такого наказу протиправним, якщо з його змісту видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для проведення відповідної перевірки.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржений наказ відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України.
При цьому, позивачем не заперечується, що копію вказаного наказу і направлення на перевірку вручено йому до початку її проведення, у звязку з чим, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій відповідача при проведенні фактичної перевірки. Посилання представника позивача на зазначення у Журналі реєстрації перевірок інформації, щоб підтверджувала присутність при проведенні перевірки іншого уповноваженого представника відповідача судом до уваги не приймається, оскільки вказані підстави не можуть слугувати окремою підставою для визнання перевірки протиправною. Більш того, на переконання суду, зазначення посадовою особою інформації у такому Журналі до початку проведення контрольно розрахункової операції фактично знівелює такий інститут.
Таким чином, суд не вбачає в діях посадових осіб відповідача порушень вимог ПК України під час проведення фактичної перевірки позивача.
За правилами пункту 1 частини 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.
За таких обставин, оскільки під час судового розгляду справи встановлений факт непроведення позивачем розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи при продажі варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн., суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 № НОМЕР_1, відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України.
Щодо порушення платником податків п. 18 розділу 1, п. 11 розділу 2 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 29.12.2017 р. №148 (далі Положення № 148) та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4250 грн. 00 коп., суд зазначає про таке.
Відповідно до пунктів 1-7 частини 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;
3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;
4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;
5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;
6) забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;
7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.
За правилами пункту п. 18 розділу 1 Положення № 148, оприбуткування готівки - проведення суб'єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції.
Пунктом п. 11 розділу 2. Положення №148 встановлено, що готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.
Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання).
Оприбуткуванням готівки в касах суб'єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО, є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.
Оприбуткування та облік фізичними особами-підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України.
Фізичні особи-підприємці, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон про застосування реєстраторів) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО з використанням відповідних книг обліку і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів), оприбутковують готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у КОРО або РК.
Суми готівки, що оприбутковуються, повинні відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.
Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу №436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Аналіз даної норми свідчить про те, що фінансові санкції у вигляді штрафу застосовуються у випадках: 1) неповного оприбуткування готівки; 2) несвоєчасного оприбуткування готівки; 3) неповного та несвоєчасного оприбуткування готівки.
Відповідно до вимог 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» №199 від 18.02.2002 (далі іменується - Постанова №199), Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора.
Формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам'яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті та дійсність фіскального звітного чека (пункт 13 Постанови №199).
Отже, під оприбуткуванням готівки в касі, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО, розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), на підставі фіскальних звітних чеків РРО.
Нездійснення записів у КОРО згідно з Z-звітом у день одержання готівкових коштів є не оприбуткуванням готівки в касі.
Судом встановлено, що позивачем не оприбутковані готівкові кошти під час реалізації 11.06.2018 року варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн.. згідно товарного чека магазину м. Дніпро, пр. А. Поля, 137, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 № НОМЕР_2, відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України.
Також судом встановлено, що в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях відповідачем допущено технічну помилку у частині визначення акту перевірки, на підставі якого прийняті такі рішення, проте вказані підстави, на переконання суду, не можуть бути підставою для їх скасування.
Враховуючи викладене, оскільки під час фактичної перевірки позивача, контролюючим органом дотримано норми податкового законодавства, виявлені порушення не спростовані позивачем належними доказами та фактично останнім не заперечуються, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутністю підстав для його задоволення.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 18.02.2019 року.

Суддя ОСОБА_2