Справа № 160/8549/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2019 року Справа № 160/8549/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.,
при секретарі судового засідання Музиці Я.І.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Дніпроенергокомплекс до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
14.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Дніпроенергокомплекс звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 05.11.2018р. в частині накладення штрафу у розмірі 510 грн. за неподання декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2018р., 01.04.2018р. та 01.07.2018р.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в Акті перевірки від 17.10.2018 року ГУ ДФС України у Дніпропетровській області було нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 281 774,54 грн. у зв'язку з виявленням порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні експортного контракту № 1506/06 від 23.08.2016 року, укладеного з компанією «Coolmore Alliance» L.P. (Шотландія, Великобританія) в частині несвоєчасного надходження валютної виручки у сумі 8 407,75 доларів США, а також ненадходження валютної виручки у сумі 6 100,00 доларів США. ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» не погоджується з такими висновками перевірки, у зв'язку з тим, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області не було взято до уваги те, що додатковою угодою № 1 від 27.07.2017 року до контракту № 1506/06 було змінено суму контракту у бік зменшення. Відповідно до п. 2.2. Додаткової угоди, загальна остаточна сума контракту склала 22 915,50 доларів США. Таким чином, станом на 04.10.2017 року розрахунки між контрагентами за контрактом № 1506/06 від 23.08.2016 р. здійсненні у повному обсязі, а тому нарахування пені на суму 6 100 доларів США за період з 04.10.2017 року по 28.09.2018 року, на думку позивача, є незаконним. Стосовно тверджень відповідача, що існує порушення граничних термінів розрахунків надходження валютної виручки у сумі 37 635,26 доларів США. (затримка 464 дні: з 22.06.17 р. по 28.09.18 р), позивач зазначає, що мало місце прострочення з боку ТОВ НВК «Дніпроенергокомплекс» щодо виконання зобов'язань, передбачених п. 5.3 контракту. Користуючись механізмом, прямо передбаченим у п. 10.1. експортного контракту, компанією АО «Грузинская корпорація нефти и газа» було нараховано позивачу неустойку у розмірі 37 527, 26 доларів США. У зв'язку з неможливістю з боку ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» сплатити неустойку у передбачені контрактом строки, компанія АО «Грузинская корпорація нефти и газа» скористалася своїм правом, передбаченим п 10.1. контракту та вирахувала суму неустойки у розмірі 37 527, 26 доларів США з суми своїх зобов'язань за контрактом. Проте, починаючи з 03.04.2017 року розрахунки між контрагентами за контрактом № 43-100516-02 від 10.05.2016 року здійсненні у повному обсязі. Таким чином, на думку позивача, нарахування пені на суму 37 527,26 доларів США за період з 22.06.2017 р. по 28.09.2018 р. є незаконним. Також позивач зазначає що у нього не виникло обов'язку подавати декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2018 року, 01.04.2018 року та 01.07.2018 року у зв'язку з відсутністю валютних цінностей у вигляді неотриманої валютної заборгованості за ці періоди. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 15.11.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
17.01.2019 року від відповідача надійшов письмовий відзив проти позову, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та зазначив, що за результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «НВК Дніпроенергокомплекс» статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 p. № 185/94-ВР (зі змінами та доповненнями), в частині порушення граничних термінів розрахунків надходження валютної виручки на суму 8 407,75 доларів США (за період з 14.04.2017 по 04.10.2017), затримка складає 174 дні, а також на суму 6 100,00 доларів США (за період з 14.04.2017 по 28.09.2018), затримка складає 533 дні. Також за результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 p. № 185/94-ВР (зі змінами та доповненнями), в частині порушення граничних термінів розрахунків за контрактом №43-100516-02 від 10.05.2016, а саме ненадходження валютної виручки на суму 37 635,26 доларів США, затримка складає 464 дні. Документи, які підтверджують претензійну роботу, у зв'язку з невиконанням іноземним контрагентом договірних зобов'язань за зовнішньоекономічним експортним контрактом №43-100516-02 від 10.05.2016 ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» не надавались. Перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період з 10.05.2016 по 28.09.2018 встановлено, що в перевіреному періоді при виконанні зовнішньоекономічних контрактів рахувалась прострочена дебіторська заборгованість, яка підлягала декларуванню що ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс», однак до податкового органу та регіонального відділення НБУ Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018, 01.07.2018 не надавались.
Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, на підставі наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від
управлінням Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області головному державному ревізору - інспектору відділу перевірок фінансових операцій управління аудити ГУ ДФС України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 у зв'язку з надходженням на адресу ГУ ДФС України у Дніпропетровській області повідомлень уповноваженого банку ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» № 145-6/829 від 06.04.2017 р. № 145-6/1007 від 05.05.2017 р., № 145-6/40 від 07.09.2017 року щодо виявлених фактів порушень валютного законодавства України, з 03.10.2018 року по 09.10.2018 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Дніпроенергокомплекс» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів №43-100516-02 від 10.05.2016 року за період з 10.05.2016 року по 28.09.2018 року та № 1506/06 від 23.08.2016 року за період з 23.08.2016 року по 28.09.2018 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидента, яке перебуває за межами України.
В Акті перевірки від 17.10.2018 року зазначено про те, що в результаті перевірки ТОВ «НВК Дніпроенергокомплекс» встановлено порушення:
- статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні експортного контракту № 1506/06 від 23.08.2016 р. від 23.08.2016 p., укладеного з компанією «Coolmore Alliance» L.P. (Шотландія, Великобританія) в частині несвоєчасного надходження валютної виручки у сумі 8 407,75 доларів США, а також ненадходження валютної виручки у сумі 6 100,00 доларів США.
Починаючи з 14.04.2017 року мало місце прострочення терміну надходження валютної виручки, за що нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 281 774,54 грн.
- статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні експортного контракту № 43-100516-02 від 10.05.2016 p., укладеного з компанією АО «Грузинская корпорація нефти и газа» (Грузія) в частині ненадходження валютної виручки у сумі 37 635,26 доларів США.
Починаючи з 14.04.2017 року мало місце прострочення терміну надходження валютної виручки, за що нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 979 405,03 грн.
- п. 1 ст. 9 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», за що нараховано штрафну санкцію за порушення порядку декларування валютних цінностей у сумі 850,00 грн.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.
У відповідності до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобовязань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) було визначено, що за податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобовязань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Порядок і строки здійснення розрахунків в іноземній валюті врегульовуються Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994р. ( далі Закон №185/94-ВР)
Так, статтею 2 Закону №185/94-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно ч.4 наведеного Закону №185/94-ВР передбачено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Також у відповідності до вимог ст.6 Закону №185/94-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.
Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права можна дійти висновку, що за порушення субєктами господарювання законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, зокрема за порушення строків, встановлених ст. 2 Закону №185/94-ВР, передбачена відповідальність у вигляді нарахування пені, а повноваження щодо застосування таких штрафних санкцій покладено на контролюючі органи. При цьому, строки, зазначені у наведеній статті, можуть бути продовжені центральних органом виконавчої влади, зокрема, у разі виконання резидентами операцій за договорами поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.
З матеріалів справи видно, що ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» в особі директора ОСОБА_5, діючої на підставі статуту, укладено експортний контракт №1506/06 від 23.08.2016 з компанією "Coolmore Alliance" L.P., (Шотландія, Великобританія). Предмет контракту: Товар згідно Спеціфікацій (Трійники безшовні сталеві для зварювання встик з найбільшим зовнішнім діаметром в асортименті). Відповідно до умов договору Вантажоотримувач - Державна Нафтова Компанія Азербайджанскої Республіки (ГНКАР), Трест «Нефть». Поставка товару згідно Спеціфікацій на умовах Інкотермс 2010 року. Валюта контракту та валюта розрахунків: Долар США. Сума контракту - 29 015,50 доларів США. Термін дії контракту -до 31.12.2016.
За перевіряємий період за контрактом №1506/06 від 23.08.2016 сума відвантаженого товару складає 29 015,50 доларів США (екв.757 560,47 грн), сума отриманої виручки від нерезидента складає 22 915,50 доларів США (екв.594 693,77 грн).
04.10.2017 (дата зарахування на поточні рахунки у національній валюті після обовязкового продажу та у доларах США у відповідному співвідношенні згідно вимог чинного законодавства) у сумі 8407,75 доларів США.
За позивачем рахується протермінована дебіторська заборгованість у сумі 6 100,00 доларів США з датою виникнення 14.12.2016, термін сплати якої настав 14.04.2017, та яка не погашена станом на 28.09.2018, що відповідає даним бухгалтерського обліку.
Згідно з ч.І ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі - ЗУ №185) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.
Граничні терміни розрахунків, які передбачені статтями 1 та 2 ЗУ №185/94 змінено з 180 на 120 календарних днів згідно наступних Постанов Правління НБУ (були чинними у періоді, що перевірявся):
- від 07.06.2016 №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з урахуванням змін, внесених постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (термін дії з 09.06.2016 по 14.09.2016 включно),
- від 14.09.2016 №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (термін дії з 15.09.2016 по 15.12.2016 включно),
- від 13.12.2016 №410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (термін дії з 16.12.2016 по 25.05.2017 включно).
Граничні терміни розрахунків, які передбачені статтями 1 та 2 ЗУ №185/94 змінено на 180 календарних днів згідно наступної Постанови Правління НБУ (є чинною у періоді, що перевірявся):
- від 25.05.2017 №41 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (термін дії з 26.05.2017).
Таким чином, позивач у період з 14.04.2017 по 04.10.2017 (включно), тобто протягом 174 днів мав дебіторську заборгованість, що є порушенням термінів розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією №1506/06 від 23.08.2016 з компанією "Coolmore Alliance" L.P.,(Шотландія, Великобританія) на суму 8407, 70 доларів США, а також на суму 3100, 00 доларів США за період з 14.04.2017 по 28.09.2018 затримка складає 533 дні.
Судом встановлено, що ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» (Постачальник) в особі директора ОСОБА_5, діючої на підставі статуту, укладено експортний контракт №43-100516-02 від 10.05.2016 з компанією АО "Грузинская корпорация нефти и газа" (Грузія) (Замовником), в особі директора по технічним питанням ОСОБА_6. Предмет контракту: купівля кранів необхідних для будівництва газопроводів. Поставка товару DDP - Інкотермс 2010 року. Валюта контракту та валюта розрахунків: Долар США. Сума контракту - 302 068,49 доларів США. Термін дії контракту (відповідно до додаткових угод) - до 13.03.2017.
На виконання договірних зобов'язань ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс» за ВМД типу ЕК. 10 АА відвантажило товар (крани підземні) на загальну суму 302 068,49 дол.США (еквівалент 7 918 064,86 грн), а саме:
- 15.11.2016 №10070001/2016/313469 на суму 108 000,00 доларів США (граничний термін надходження валютної виручки - 15.03.2017);
- 09.12.2016 №10070001/2016/314531 на суму 86 068,49 доларів США (граничний термін надходження валютної виручки - 08.04.2017);
- 21.02.2017 №10070001/2017/301934 на суму 108 000,00 доларів США (граничний термін надходження валютної виручки - 21.06.2017). Оплата Покупцем АО "Грузинская корпорация нефти и газа" (Грузія) здійснено на загальну суму 264 433,23 дол.США (екв. 7 097 849,80 грн.):
- 26.12.2016 (дата зарахування на поточні рахунки у національній валюті після обовязкового продажу та у доларах США у відповідному співвідношенні згідно вимог чинного законодавства) у сумі 79 284,88 доларів США;
- 11.01.2017 (дата зарахування на поточні рахунки у національній валюті після обовязкового продажу та у доларах США у відповідному співвідношенні згідно вимог чинного законодавства) у сумі 84 060,35 доларів США;
- 31.03.2017 (дата зарахування на поточний рахунок у доларах США) у сумі 35 380,80 доларів США;
- 03.04.2017 (дата зарахування на поточні рахунки у національній валюті після обовязкового продажу та у доларах США у відповідному співвідношенні згідно вимог чинного законодавства) у сумі 65 707,20 доларів США.
За перевіряємий період за контрактом №43-100516-02 від 10.05.2016 сума відвантаженого товару складає 302 068,49 доларів США (екв. 7 918 064,86 грн), сума отриманої виручки від нерезидента складає 264 433,23 дол.США (екв. 7 097 849,80 грн).
За позивачем рахується протермінована дебіторська заборгованість заборгованість у сумі 37 635,26 доларів США з датою виникнення 21.02.2017, кінцевий термін сплати якої настав 21.06.2017.
Граничні терміни розрахунків, які передбачені статтями 1 та 2 ЗУ №185/94 змінено з 180 на 90 календарних днів згідно наступних Постанов Правління НБУ (були чинними у періоді, що перевірявся):
- від 03.03.2016 №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (термін дії з 05.03.2016 по 08.06.2016 включно).
Граничні терміни розрахунків, які передбачені статтями 1 та 2 ЗУ №185/94 змінено з 180 на 120 календарних днів згідно наступних Постанов Правління НБУ (були чинними у періоді, що перевірявся):
- від 07.06.2016 №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з урахуванням змін, внесених постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (термін дії з 09.06.2016 по 14.09.2016 включно),
- від 14.09.2016 №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (термін дії з 15.09.2016 по 15.12.2016 включно),
- від 13.12.2016 №410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (термін дії з 16.12.2016 по 25.05.2017 включно).
Граничні терміни розрахунків, які передбачені статтями 1 та 2 ЗУ №185/94 змінено на 180 календарних днів згідно наступної Постанови Правління НБУ (є чинною у періоді, що перевірявся):
- від 25.05.2017 №41 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (термін дії з 26.05.2017).
Таким чином, позивачем порушено граничні терміни розрахунків за контрактом №43-100516-02 від 10.05.2016, а саме ненадходження валютної виручки на суму 37 635,26 доларів США, затримка складає 464 дні.
Вказаний факт позивачем та представником позивача жодними доказами не спростований під час судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до ч.1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993р. №15-93 (далі - Декрет КМУ №15-93) валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.
Частиною 2 ст.10 наведеного Декрету КМУ №15-93 встановлено, що несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету.
У відповідності з п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993р. № 15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке знаходиться за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню в Національному банку України. Наказом Міністерства фінансів України від 25.12.95 № 207 «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.01.96 за № 18/1043 яким затверджена за погодженням з НБУ, Мінстатом та МЗЕЗ торгом України форма Декларації, також встановлено, що обов'язкове декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється СПД щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності.
Пунктом 2 наказу Міністерства фінансів України від 25.12.95 №207 «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами» встановлено, що декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності за наведеною формою в регіональних відділеннях Національного банку України та в державних податкових інспекціях за місцем знаходження суб'єктів підприємницької діяльності.
Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручування даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходиться за межами України.
Відповідно до вимог ст.3 Указу Президента України від 27.06.1999р. №734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» санкції, передбачені статтею 2 цього Указу та пунктом 2 статті 16 Декрету №15-93, застосовуються Національним банком України до банків та інших фінансово-кредитних установ, органами державної податкової служби до інших резидентів і нерезидентів України.
Отже, зі змісту чинних вказаних нормативно-правових актів вбачається, що на позивача покладено обовязок декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України у порядку та у строки, встановлені чинним законодавством, а на органи державної податкової служби, у разі встановлення фактів порушення порядку такого декларування, покладені повноваження щодо застосування до таких субєктів штрафних санкцій.
Так, як свідчать матеріали справи, позивачем перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період з 10.05.2016 по 28.09.2018 встановлено, що в перевіреному періоді при виконанні зовнішньоекономічних контрактів рахувалась прострочена дебіторська заборгованість, яка підлягала декларуванню що ТОВ «НВК «Дніпроенергокомплекс», однак до податкового органу та регіонального відділення НБУ Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018, 01.07.2018 не надавались.
У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обовязок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Проте, представником позивача у ході судового розгляду справи не було наведено жодних обґрунтованих підстав та не надано жодних доказів, які б свідчили про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства у сфері здійснення зовнішньоекономічної діяльності.
Доводи позивача про те, що ним не були порушені встановлені законодавством терміни для поставки товару, а тому позивач не мав обовязку декларувати вказані суми як прострочену заборгованість, яка перебуває за межами України через те, що у позивача не виникло обов'язку подавати декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2018 року, 01.04.2018 року та 01.07.2018 року у зв'язку з відсутністю валютних цінностей у вигляді неотриманої валютної заборгованості за ці періоди, спростовуються обставинами стосовно того, що валютні цінності, які знаходяться за межами України, підлягають декларуванню у відповідності з п.1 ст. 9 Декрету № 15-93 у порядку, який встановлений спільним листом НБУ та ДПА України 17.04.03 № 28-311/1929-2823 та № 3368/5/23-5316 відповідно.
Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і вимоги позивача про те, що застосовані до позивача пеня і штраф є одними із видів адміністративно-господарських санкцій за ст. 238 ГК України та строки застосування цих санкцій, встановлені ст. 250 ГК України уже сплинули, оскільки вказана позиція не узгоджується з висновком та правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.06.2018р. у справі №802/1642/17-а за якою Верховний Суд вказав на те, що із набранням чинності Податковим Кодексом України (з 01.01.2011р.) положення ч.1 ст. 250 ГК України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, на нарахування штрафних санкцій (пені) за порушення валютного законодавства, у тому числі на нарахування пені за порушення резидентами термінів розрахунків в іноземній валюті у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не розповсюджуються.
У відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Таким тином, вищенаведена правова позиція, викладена у вказаній вище постанові Верховного Суду від 05.06.2018р. щодо застосування положень ст. 250 ГК України підлягає застосуванню судом першої інстанції у відповідності до вимог ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
В той же час, враховуючи вищевикладене, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.06.2018р., будь-які підстави для застосування до даних правовідносин правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014р. у справі №21-469а14, на застосуванні якої наполягав представник позивача, у адміністративного суду відсутні.
Між тим, відповідачем наведені у відзиві достатні підстави, які свідчать про законність та обґрунтованість прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку про те, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у задоволенні позову позивачеві слід відмовити.
З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_7