Справа № 818/946/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 р.Справа № 818/946/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С,

представник позивача Гіль Є.В.

представник відповідача Міщенко А.В.

представник відповідача Демченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп'яненко, м. Суми, повний текст складено 17.09.18 року по справі № 818/946/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області третя особа Виконавчий комітет Шосткинської міської ради

про визнання протиправними та скасування рішення та припису,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Шосткинський завод хімічних реактивів" (далі по тексту - ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів", позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, третя особа: виконавчий комітет Шосткинської міської ради, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій № 24-10/02 від 20.02.2018 та припис № 2 від 14.02.2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року в задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" відмовлено у зв'язку з необгрунтованістю.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просить суд скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, стверджує, що плата за проживання у гуртожитку встановлюється самостійно його власником, ціни не є регульованими, тому вважає, що перевірка цього питання не входить до повноважень Держпродспоживслужби. Вважає, що позивачем не було допущено ніяких порушень при застосуванні встановленого ним тарифу на проживання у гуртожитку. Вказав на те, що відповідачем не надано копію відповідного погодження Державної регуляторної служби та не ознайомлено Товариство з ним. Отже, з викладених підстав, вважає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій № 24-10/02 від 20.02.2018 та припис № 2 від 14.02.2018 року винесеними безпідставно, з грубим порушенням законодавства, у зв'язку з чим, просить визнати їх протиправними та скасувати.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, письмових поясненнях, а також його представники у судовому засіданні, вказали на те, що наказ №72 від 31.10.2017 року «Про розмір плати за проживання у гуртожитку» виданий ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів" суперечить вимогам ст. 130 Житлового кодексу Української РСР та є нікчемним. Пояснили, що встановлено нарахування плати за проживання у гуртожитку за тарифом, встановленим рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради, яке не було належним чином оприлюднено. З викладених підстав вважає, що рішення про застосування санкцій та припис про усунення порушень видані правомірно. Додатково повідомив, що відносно директора ПАТ «ШЗХР» був складений протокол та застосоване адміністративне стягнення за порушення під час нарахування плати за послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій мешканцям гуртожитку по АДРЕСА_1. Штраф в розмірі 170,00 гривень сплачено ОСОБА_4 26.10.2018 року, згідно платіжного доручення №36333722. З цього слідує, що директор визнав порушення, що викладені та зафіксовані спеціалістом Головного управління, у зв'язку з чим, вважає, апеляційну скаргу необгрунтованою. Звертає увагу на практику Верховного Суду України по аналогічним справам. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що третя особа по справі був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період з 08.02.2018 року по 14.02.2018 року відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

За наслідками перевірки винесено припис № 2 від 14.02.2018, яким зобов'язано позивача усунути виявлені порушення та повернути споживачам зайво нараховані як плата за проживання у гуртожитку кошти (а.с. 21).

Крім того, рішенням № 24-10/02 від 20.02.2018 вилучено в дохід бюджету штраф в сумі 44507,25 грн. та зобов'язано повернути споживачам необґрунтовано одержану виручку в розмірі 44507,25 грн. (а.с. 22).

Не погоджуючись із вказаними рішенням про застосування адміністративно-господарських санкцій № 24-10/02 від 20.02.2018 та приписом № 2 від 14.02.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем безпідставно отримано виручку від застосування тарифу за рішенням № 271 від 30.10.2017 року. Так, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішень відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування", Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з ст. 28 ч. 1 п. 2 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень виконавчих органів міських рад віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ст. 59 ч.ч. 5,11,12 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Вимогами ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом. Регуляторний орган - орган місцевого самоврядування, а також його посадова особа, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти.

Відповідно до ст.12 ч. 5 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

У відповідності до ст. 20 ч. 1 п. 1, ч. 2 Закону України "Про ціни та цінонутворення", до суб'єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки. Суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету. Сума необґрунтованої виручки, одержаної суб'єктами господарювання, які на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача, повертається споживачам.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 271 від 30.10.2017 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для гуртожитку ПрАТ "ШЗХР", який набуває чинності з 15.11.2017. Позивача зобов'язано не менше ніж за 15 днів довести інформацію про тарифи до відома споживачів з посиланням на відповідне рішення виконкому. Рішення № 73 від 31.03.2015 визнано таким, що втратило чинність (а.с. 23).

31.10.2017 товариством видано наказ № 72, яким встановлено розмір плати за проживання у гуртожитку (а.с. 24).

Наказом № 01 від 11.01.2018 внесено зміни до наказу № 72 від 31.10.2017, зобов'язано бухгалтерію підприємства нараховувати плату за проживання у гуртожитку виходячи з цін/тарифів, встановлених, зокрема, рішеннями органів місцевого самоврядування (а.с. 63).

В період до 15.11.2017 позивачем плата за проживання у гуртожитку визначалась із застосування тарифу, встановленого рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 73 від 31.03.2015 (а.с.56-57).

Починаючи з 15.11.2017 року плата за проживання у гуртожитку нараховувалась за тарифом, встановленим рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 271 від 30.10.2017.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставним твердження позивача про те, що плата встановлювались ним на власний розсуд, регульований тариф не застосовувався, а тому відповідач не має повноважень з контролю.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позапланова перевірка проводилась Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області за попереднім погодженням Державної регуляторної служби України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі обгрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав (а.с. 122).

Таким чином, твердження апеляційної скарги про порушення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області порядку проведення позапланових контрольних заходів колегія суддів вважає необгрунтованими.

Також, колегія суддів вказує на те, що рішенням № 271 від 30.10.2017 року встановлюється тариф плати за проживання у гуртожитку ПрАТ "ШЗХР". Термін дії рішенням не встановлений. Конкретного кола осіб, на яких розповсюджується дія рішення в ньому не встановлено. Визначені рішенням тарифи мають застосовуватися позивачем при проведенні розрахунків з особами, які проживають чи в майбутньому будуть проживати у гуртожитку протягом усього часу дії рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що рішення виконкому Шосткинської міської ради № 271 від 30.10.2017 розраховане на неодноразове використання, стосується невизначеного кола осіб, є офіційним документом дія якого спрямована на правове регулювання господарських відносин.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення має усі ознаки регуляторного акту, визначеного ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Враховуючи регуляторний характер рішення № 271, колегія суддів вказує на те, що його оприлюднення має здійснюватися в порядку, встановленому законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", як це передбачено ст. 59 ч. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Колегія суддів звертає увагу на те, що не оприлюднені ж в офіційному порядку рішення не набувають чинності. Покладення рішенням, яке оскаржується, на позивача обов'язку доведення його змісту до осіб, що проживають в гуртожитку, розміщення рішення на сайті Шосткинської міської ради не звільняє виконавчий комітет Шосткинської міської ради від обов'язку офіційного оприлюднення рішення у встановленому законом порядку та не є офіційним його оприлюдненням в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Вказане ознайомлення не має наслідком набрання рішенням чинності.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції доказів офіційного оприлюднення рішення № 271 від 30.10.2017 у друкованих засобах масової інформації.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення було розміщено на сайті Шосткинської міської ради в розділі "Документи" (а.с. 127).

Враховуючи вищевикладене, в період з 15.11.2017 до моменту проведення перевірки позивачем застосовувався при розрахунку плати за проживання у гуртожитку тариф, встановлений регуляторним актом, який не набрав чинності.

Таким чином, безпідставне отримання виручки позивачем від застосування тарифу за рішенням № 271 від 30.10.2017 року, колегія суддів вважає підтвердженим наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність прийняття рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій № 24-10/02 від 20.02.2018 та припису № 2 від 14.02.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення та припису відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України із дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, підстави для їх скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вказує на необґрунтованість позовних вимог ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів" та погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для для визнання протиправним та скасування виданих позивачем припису № 2 від 14.02.2018 про усунення виявлених в ході перевірки порушень та рішення № 24-10/ 02 від 20.02.2018 про застосування адміністративно-господарських санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року по справі № 818/946/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 01.03.2019 року