Справа № 320/7033/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року № 320/7033/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Масловської К.І.,

представників позивача: Рибченко Н.М., Черненка І.В.,

представника відповідача: Загороднього В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Віаланд»
доМіністерства інфраструктури України
провизнання протиправним повідомлення та зобов'язання вчинити дії

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство «Віаланд» з позовом до Міністерства інфраструктури України, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним повідомлення Міністерства інфраструктури України від 22.12.2018 за №14787/39/10-18 про невідповідність матеріально-технічної бази та персоналу Дочірнього підприємства «Віаланд» як суб'єкта проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів;

- зобов'язати Міністерство інфраструктури України надіслати повідомлення та копії документів Дочірнього підприємства «Віаланд» як суб'єкта проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів до Головного сервісного центру МВС у відповідності до пункту 6 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДП «Віаланд» є компетентним органом у сфері перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, що були у користуванні, за вимогами безпеки та екології та придатності до експлуатації (проведення обов'язкового технічного контролю) та має визначене законом устаткування і персонал для здійснення вказаної діяльності.

Разом з цим відповідач, без обґрунтованих причин, відмовився направляти подані ДП «Віаланд» документи для внесення даних про пункт технічного контролю реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

Відповідач позов не визнав, заперечуючи проти позову зазначив, що ДП «Віаланд» не є компетентним органом у сфері перевірки технічного стану колісних транспортних засобів (проведення обов'язкового технічного контролю), оскільки у сфері його акредитації відсутні посилання на нормативно-технічні акти, відповідно до яких здійснюється обов'язковий технічний контроль.

Крім того відповідач зазначає, що у поданому ДП «Віаланд» повідомленні були зазначені недостовірні відомості про загальну площу виробничих приміщень випробувальної лабораторії.

З урахуванням викладеного відповідач вважає, що обґрунтовано відмовив позивачеві у направленні його документів для внесення до реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі №320/7033/18 та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 26.02.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28.02.2019.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

18 листопада 2018 року Національне агентство з акредитації України акредитувало випробувальну лабораторію Дочірнього підприємства «Віаланд» відповідно до вимог ДСТУ ISO/IEC 17025:2006 (ISO/IEC 17025:2005) в сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій M, N, O, такі, що були у користуванні, що підтверджується атестатом про акредитацію від 18.11.2018 №2Т986 (а.с. 25-29).

Відповідно до сфери акредитації, що є додатком до атестата про акредитацію від 18.11.2018 №2Т986, випробувальна лабораторія ДП «Віаланд» є компетентним органом у сфері перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, що були у користуванні, за вимогами безпеки та екології та придатності до експлуатації (проведення обов'язкового технічного контролю) згідно ДСТУ3649:2010 (крім п.6.4.8.1, 6.8.9, п. 7.4.2.2, 7.4.3.2, 7.4.4.1, 7.8.5) постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137, наказу Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 №710 (а.с. 26-29).

06 грудня 2018 року ДП «Віаланд» направило Міністерству інфраструктури України повідомлення за № 6/12 про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів (а.с. 24), до якого позивач додав:

- засвідчену своїм підписом, скріпленим печаткою, копію атестату про акредитацію разом з паспортом, що містить інформацію про устаткування ДП «Віаланд»;

- копії правовстановлюючих документів на право володіння (користування) земельною ділянкою та виробничими будівлями;

- завірені фотографії загального вигляду території з виробничим приміщенням, робочих місць з установленим обладнанням та видом обладнаного місця прийому громадян.

Перевіривши зазначену у повідомленні ДП «Віаланд» інформацію, Міністерство інфраструктури України дійшло висновку про невідповідність поданих документів Вимогам щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.12.2012 за № 2169/22481. Крім того, відповідач зазначив про недостовірність інформації про загальну площу приміщень, що зазначена у формі 7 Паспорту випробувальної лабораторії до договору оренди приміщення для випробувальної лабораторії від 02.01.2018 №46-2018 (а.с. 68-70).

Не погоджуючись з висновком Міністретсва інфраструктури України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII Транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб'єктами проведення обов'язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 затверджений Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок №137).

Відповідно до пункту 1 Порядку №137 цей порядок визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Пунктом 2 Порядку №137 передбачено, що виконавцем [обов'язкового технічного контролю технічного стану транспортного засобу] є юридична особа або фізична особа - підприємець, визначена як суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу.

Відповідно до пункту 5 Порядку №137 юридична особа або фізична особа - підприємець надсилає Мінінфраструктури повідомлення про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів згідно з додатком 1 (далі - повідомлення) у разі, коли вона має:

1) устатковання згідно з переліком обладнання, необхідного для проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, згідно з додатком 2;

2) атестат про акредитацію органу з оцінки відповідності згідно із Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності».

Згідно з пунктом 6 Порядку №137 Мінінфраструктури протягом 10 днів з дня надходження повідомлення перевіряє зазначену в ньому інформацію про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів шляхом аналізу поданих разом з повідомленням документів та в разі підтвердження такої інформації надсилає повідомлення та копії документів до Головного сервісного центру МВС.

У разі виявлення недостовірної інформації, зазначеної в повідомленні, Мінінфраструктури письмово повідомляє юридичній особі або фізичній особі - підприємцю про невідповідність поданих документів вимогам цього Порядку або Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Мінінфраструктури від 26 листопада 2012 р. № 710 (далі - Вимоги до перевірки), з обов'язковим зазначенням виявлених недоліків.

Після усунення недоліків, що стали причиною неможливості надіслання повідомлення та копій документів до Головного сервісного центру МВС, юридична особа або фізична особа - підприємець має право подати нове повідомлення відповідно до пункту 5 цього Порядку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №137 Головний сервісний центр МВС протягом трьох робочих днів вносить дані про пункт технічного контролю із зазначенням категорії і призначення транспортних засобів до реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів та інформує виконавця.

Згідно додатку 2 до Порядку №137 перелік обладнання, необхідного для проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів включає: 1. підйомні пристрої транспортного засобу, його складових частин та (або) оглядова канава. 2. стенд для контролю характеристик гальмових систем, а у разі, коли неможливо застосувати метод стендових випробувань через особливості конструкції транспортного засобу, - атестована ділянка дороги для дорожніх випробувань гальмових систем. 3. пристрій для визначення вагового навантаження на вісь, якщо він не є складовою стенда для контролю характеристик гальмових систем. 4. вимірювач частоти обертання колінчастого вала двигуна. 5. пристрій для вимірювання та регулювання тиску повітря в пневматичних гальмових системах та пневматичних шинах. 6. пристрої для вимірювання висоти рисунка протектора шин. 7. прилад для вимірювання кутів нахилу променів, світлорозподілу, сили світла фар. 8. пристрій для регульованого натиску на механізм управління інерційною гальмовою системою причепа. 9. багатоканальний газоаналізатор або газоаналізатори нормованих викидів у спалинах двигунів з іскровим запалюванням. 10. димомір. 11. прилад для вимірювання коефіцієнта світлопропускання стекол. 12. електронний детектор для перевірки наявності витоку газу із системи газобалонного обладнання. 13. засоби вимірювальної техніки для контролю за лінійними розмірами відповідно до застосовуваних методів контролю.

Згідно статті 1 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» від 17.05.2001 № 2407-III акредитація органів з оцінки відповідності (далі - акредитація) - засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» метою акредитації є: забезпечення єдиної технічної політики у сфері оцінки відповідності; забезпечення довіри споживачів до діяльності з оцінки відповідності; створення умов для взаємного визнання результатів діяльності акредитованих органів на міжнародному рівні; усунення технічних бар'єрів у торгівлі.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» передбачено, що акредитація здійснюється відповідно до вимог, установлених законодавством у сфері акредитації, національними стандартами з питань акредитації, гармонізованими з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, а також іншими документами з питань акредитації, прийнятими національним органом України з акредитації, міжнародними та європейськими організаціями з акредитації. Перелік назв і позначень таких актів та документів, тексти нормативно-правових актів з питань акредитації, а також тексти інших документів з питань акредитації, прийнятих національним органом України з акредитації, оприлюднюються на веб-сайті національного органу України з акредитації в Інтернеті.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» Національний орган України з акредитації на підставі заявки органу з оцінки відповідності оцінює компетентність цього органу для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності.

Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» якщо національний орган України з акредитації встановлює, що відповідний орган з оцінки відповідності є компетентним для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності, національний орган України з акредитації приймає рішення про його акредитацію чи розширення сфери його акредитації. У разі прийняття рішення про акредитацію органу з оцінки відповідності йому видається атестат про акредитацію та надається право використовувати національний знак акредитації. Строк дії атестата про акредитацію становить п'ять років. Опис та правила застосування національного знака акредитації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку.

VI. Оцінка суду

Правом проводи обов'язковий технічний контроль транспортних засобів наділені суб'єкти господарювання, які мають устатковання згідно з переліком обладнання, необхідного для проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів та в установленому законом порядку отримали атестат про акредитацію органу з оцінки відповідності, за умови, що дані про такого суб'єкта господарювання внесено до реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

Умовою внесення даних про суб'єкта господарювання до реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів є позитивний висновок Міністерства інфраструктури України, що приймається ним за наслідками розгляду повідомлення суб'єкта господарювання про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

У разі виявлення недостовірної інформації, зазначеної в повідомленні, Мінінфраструктури письмово повідомляє суб'єкту господарюванню про невідповідність поданих документів вимогам Порядку №137 або Вимогам до перевірки, з обов'язковим зазначенням суті (обґрунтуванням) виявлених недоліків.

З'ясовуючи, чи були виконані позивачем умови, з якими чинне законодавство пов'язує можливість внесення суб'єкта господарювання до реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з паспорту випробувальної лабораторії ДП «Віаланд», лабораторія оснащення випробувальним устаткуванням:

- оглядовою канавою;

- лінією контролю ходової частини автомобілів BSA 510/540, з індикатором спрацювання гальм, здатною до вимірювання приводного зусилля на органі керування гальм, гальмівної сили на кожному з коліс, тривалості спрацювання гальмівної системи на стенді, темпу приведення педалі в дію, навантаження на осі КТЗ, тиску у виконавчих органах КТЗ з пневмоприводом;

- стендом для контрою та регулювання світла фар Efle 61 Bosh та люксметром-яскравоміром ТКА-ПКМ, здатними до вимірювання кутів нахилу променів, світлорозподілу, сили світла фар;

- блоком газоаналізу BEA 050 Bosh з перетворювачем тахометричним, що вимірює об'ємну частку СО, СО2, СН, О2, NO у газах, що відпрацювали; коефіцієнт надлишку повітря; температуру оливи та частоту обертання колінчастого вала двигуна;

- блоком вимірювання димності відпрацьованих газів (димоміром) RTM-430;

- пристроями для вимірювання та регулюванням тиску повітря в пневматичних гальмових системах та пневматичних шинах (манометрами 1DFR та МТП-1);

- пристроєм для вимірювання висоти рисунка протектора шин (штангель-циркуль з глибиноміром ШЦ-1 ГОСТ 166:2009;

- приладом для визначення світло пропускання скла «Люкс» ИС2;

- електронним детектором для перевірки наявності витоку газу із системи газобалонного обладнання Smart Sensor AR8800A+ ;

- засобами вимірювальної техніки для контролю за лінійними розмірами.

Наявне у позивача обладнання відповідає Переліку обладнання, необхідного для проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 «Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу».

Атестатом про акредитацію від 18.11.2018 №2Т986, виданим Національним агентством з акредитації України підтверджується, що випробувальна лабораторія ДП «Віаланд» компетентна відповідно до вимог ДСТУ ISO/IEC 17025:2006 (ISO/IEC 17025:2005) у сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій M, N, O.

Відповідно до сфери акредитації, що є додатком до атестата про акредитацію від 18.11.2018 №2Т986, випробувальна лабораторія ДП «Віаланд» є компетентним органом у сфері перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, що були у користуванні, за вимогами безпеки та екології та придатності до експлуатації (проведення обов'язкового технічного контролю) згідно ДСТУ3649:2010 (крім п.6.4.8.1, 6.8.9, п. 7.4.2.2, 7.4.3.2, 7.4.4.1, 7.8.5) постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137, наказу Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 №710 (а.с. 26-29).

Таким чином, позивач виконав вимоги закону, що ставляться до суб'єктів господарювання, які виявили бажання здійснювати діяльність у сфері обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

Дослідивши зміст листа Міністерства інфраструктури України від 22.12.2018 №14787/39/10-18, судом встановлено, що в ньому не міститься викладу встановлених у ході перевірки обставин, що свідчили б про невідповідність поданих позивачем документів Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Мінінфраструктури від 26.11.2012 № 710.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб'єкта владних повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, який стосується прав та обов'язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об'єктивну правову оцінку такому акту.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги, що оскаржуване повідомлення Міністерства інфраструктури України від 22.12.2018 №14787/39/10-18 не містить посилання на інформацію, аналіз якої свідчить про невідповідність поданих позивачем документів вимогам Порядку №137 або Вимогам до перевірки, висновок Міністерства інфраструктури України про невідповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів є необґрунтованим.

При цьому суд повністю відхиляє аргументи відповідача, відповідно до яких позивач не є акредитованим органом у сфері випробувань, здійснення яких є необхідним для виконання обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, оскільки вони спростовуються наявним у позивача атестатом про акредитацію від 18.11.2018 №2Т986, виданим Національним агентством з акредитації України, відповідно до якого випробувальна лабораторія ДП «Віаланд» компетентна відповідно до вимог ДСТУ ISO/IEC 17025:2006 (ISO/IEC 17025:2005) у сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій M, N, O.

Посилання відповідача на відсутність у сфері атестації посилань на окремі нормативно-технічні документи (ДСТУ 3525-97 «засоби транспорті дорожні. Маркування», тощо) зазначених висновків не спростовують.

Суд також виходить з того, що спірне повідомлення посилань на відсутність у сфері акредитації переліку певних нормативно-технічних документів не містить, у зв'язку з чим відповідач не може посилатись на такі обставини як на доказ, що підтверджує правомірність прийнятого ним рішення.

Доводи відповідача, що випробувальна лабораторія позивача не є «третьою стороною», як на підставу для відмови у наданні позивачеві статусу особи, уповноваженої здійснювати обов'язковий технічний контроль, не заслуговують уваги, оскільки Порядок №136 та Вимоги до перевірки таких умов до відповідних суб'єктів господарювання не висувають.

Щодо наведених у спірному повідомленні аргументів про недостовірність інформації про загальну площу приміщень, що зазначена у формі 7 Паспорту випробувальної лабораторії до договору оренди приміщення для випробувальної лабораторії від 02.01.2018 №46-2018, суд зазначає наступне.

Як вбачається з форми 7 «Стан виробничих приміщень» Паспорту випробувальної лабораторії ДП «Віаланд» (а.с. 217-218), випробувальна лабораторія складається з організаційного підрозділу площею 23,7 м2 та дільниці випробувань та діагностування КТЗ площею 359 м2.

Загальна площа дільниці для випробувань та діагностування КТЗ складається з Майданчика №1 для приймання зразків КТЗ та повернення їх замовнику після випробувань та інших перевірок площею 288,0 м2, яку позивач орендує згідно договору оренди земельної ділянки №1-864 від 15.04.2005 (а.с. 51-54), та приміщення 1 та приміщення 2 загальною площею 94,7 м2, які позивач орендує на підставі договору оренди приміщення для випробувальної лабораторії від 02.01.2018 №46-2018, про що зазначено у Формі 3 Розділу 5 «Споруди випробувальні» Паспорту випробувальної лабораторії ДП «Віаланд».

Таким чином, загальна площа випробувальної лабораторії становить 382,7 м2, що повністю відповідає відомостям, зазначеним у паспорті випробувальної лабораторії, та відповідає умова договорів оренди №1-864 від 15.04.2005 та №46-2018 від 02.01.2018.

З урахуванням викладеного суд не погоджується з доводами відповідача про наявність недостовірної інформації в частині загальної площі випробувальної лабораторії ДП «Віаланд».

Беручи до уваги наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що спірне повідомлення про невідповідність поданих позивачем документів вимогам Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягам перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, та/або Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Мінінфраструктури від 26.11.2012 № 710, є необґрунтованим.

VII. Висновок суду

Встановленими у ході розгляду справи обставинами та наявними у матеріалах справи доказами спростовуються висновки Міністерства інфраструктури України, викладені ним у повідомленні від 22.12.2018 №14787/39/10-18 про невідповідність поданих позивачем документів вимогам Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягам перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, та/або Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Мінінфраструктури від 26.11.2012 № 710.

За викладених обставин суд погоджується з доводами позивача про його протиправність.

Оскільки відповідач не довів, що у поданих позивачем документах містились розбіжності, або у них були заявлені недостовірні відомості, виходячи з того, що позивач має акредитацію, яка засвідчує його компетентність у сфері перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, що були у користуванні, за вимогами безпеки та екології та придатності до експлуатації (проведення обов'язкового технічного контролю) згідно ДСТУ3649:2010, постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137, наказу Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 №710, і позивач має відповідне устаткування та персонал, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача надіслати повідомлення та копії документів ДП «Віаланд» до Головного сервісного центру МВС для внесення до реєстру суб'єктів проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3524,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.12.2018 №1146.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у повному обсязі за рахунок відповідача.

Судом також встановлено, що позивачем були понесені витрати у розмірі 10000,00 грн. згідно договору про надання правничої допомоги від 21.11.2018 №90.

Як вбачається з акту виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 21.11.2018 №90, адвокатом були надані послуги, що полягали у наданні правової інформації; консультацій і роз'яснень з правових питань; складанні та надсиланні до Міністерства інфраструктури України повідомлення про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу ДП «Віаланд» вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів під час проходження процедури проведення обов'язкового технічного контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів; наданні правової інформації, складання запитів; наданні правової інформації у вигляді консультацій, аналізі наданих замовником документів, що стосуються повідомлення про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу ДП «Віаланд» вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів з додатками від 06.12.2018 до Міністерства інфраструктури України та складанні позовної заяви щодо визнання протиправним повідомлення Міністерства інфраструктури України від 22.12.2018 №14787/39/10-18 та зобов'язання вчинити дії.

Таким чином, оплачена позивачем у розмірі 10000,00 грн. правнича допомога включала вартість послуг адвоката, що надавались ним позивачеві на етапі звернення до Міністерства інфраструктури України з повідомленням від 06.12.2018 № 6/12, які не пов'язані з розглядом справи.

Оцінивши складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що у даному випадку полягають у складанні позовної заяви; ціну позову та значенням справи для сторін, суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 1476,00 грн.

Решта стверджуваних позивачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, документально не підтверджується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним повідомлення Міністерства інфраструктури України від 22.12.2018 за №14787/39/10-18 про невідповідність матеріально-технічної бази та персоналу Дочірнього підприємства «Віаланд» як суб'єкта проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу вимогам щодо проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

Зобов'язати Міністерство інфраструктури України надіслати повідомлення та копії документів Дочірнього підприємства «Віаланд» як суб'єкта проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів до Головного сервісного центру МВС у відповідності до пункту 6 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства «Віаланд» (ідентифікаційний код 32416328, місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства інфраструктури України (ідентифікаційний код 37472062, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) судові витрати у розмірі 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Київський окружний адміністративний суд до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного рішення суду 01.03.2019.

Суддя Леонтович А.М.