Справа № 1540/3762/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3762/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соколенко О.М.

при секретарі судового засідання Любімовій О.Є.

за участю:

представника відповідача - Панчошака О.Д. (за довіреністю), -

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до ГУНП України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- зобов'язати відповідача внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с та викласти його в наступній редакції: "Відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначити такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ: ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання "майор поліції", закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852). Врахувати в стаж служби ОСОБА_2 термін вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2015 року по 23 липня 2018 року".

Ухвалою суду від 01.08.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної.

На виконання ухвали суду від 01.08.2018 року від позивача 10.09.2018 року через канцелярію суду за вх. №26269/18 надійшов лист разом із:

1) уточненим адміністративним позовом ОСОБА_2;

2) засвідченими копіями: витягу з наказу ГУМВС України в Одеській області №1331 о/с від 04.11.2015 року, наказу Головного управління МВС України в Одеській №7 о/с від 27.01.2017 року, наказу Головного управління МВС України в Одеській №8 о/с від 27.01.2017 року, витягу з наказу ГУНП в Одеській області №1065 о/с від 23.11.2018 року,

3) не засвідченими жодним чином копіями виконавчих листів по справі №815/6762/15 та по справі №815/1593/17.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року судом продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 05.10.2018 року.

02 жовтня 2018 року за вх. №29165/18 через канцелярію суду від представника позивача знову надійшов уточнений адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області.

До вказаної позовної заяви позивачем також додано засвідчені копії виконавчих листів по справі №815/6762/15 та по справі №815/1593/17.

Ухвалою суду від 10.10.2018 року судом продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 19.10.2018 року.

17 жовтня 2018 року за вх. №30828/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшов уточнений адміністративний позов (дата підписання - 05.10.2018 року) (т.1 а.с.90-93), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області, , з видання наказу №1065 о/с від 23 липня 2018 року, який не відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію» в частині, що стосується ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині, що стосується ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 та викласти його в наступній редакції:

"Відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначити такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ:

ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання "майор поліції", закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852).

Врахувати у стаж служби ОСОБА_2 термін вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2015 року по 23 липня 2018 року. Сплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з урахуванням окладів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року для його посади, надбавки за вислугу років, додаткових надбавок та премії у процентному відношенні, які отримав ОСОБА_2 на момент незаконного звільнення".

Окрім цього, 22.10.2018 року за вх. №31245/18 засобами поштового зв'язку від представника позивача надійшов вищевказаний адміністративний позов (дата підписання -05.10.2018 року) (т.1 а.с.94-97).

Так, в обґрунтування уточнених остаточних позовних вимог представник позивача зазначає, що 23 липня 2018 року ГУНП в Одеській області видано наказ №1065 о/с, який позивач вважає незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає зміні, з наступних підстав.

Як вказано у позові, наказом ГУМВС України в Одеській області № 1331 о/с від 04 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУМВС України в Одеській області згідно п. 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» з 06 листопада 2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

З посиланням на фактичні обставини справи щодо прийняття постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі № 815/6762/15, постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 815/1593/17, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року у справі № 815/1593/17, якою зобов'язано ГУНП в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про національну поліцію», представник позивача зазначає, що позивач 18.06.2018 року він склав заяву про прийом на службу до Національної поліції України, за результатами розгляду якої ГУНП в Одеській області прийнято спірний наказ №1065 о/с від 23 липня 2018 року.

Нормативно обґрунтовуючи незаконність спірного наказу положеннями ч.4 ст.81 Закону України «Про Національну поліцію», п.12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», представник позивача зазначає, що звання, яке мав позивач на момент звільнення «майор міліції» відповідає званню «майор поліції». Також, у позові зазначається, що ОСОБА_2 на момент незаконного звільнення мав вислугу років у календарному обчисленні 17 років 07 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 06 місяців 04 дні (згідно наказу №1331 о/с від 04.11.2015 року), і цей стаж, як стверджує представник, не може бути втрачено та його необхідно врахувати.

Також представник вважає, що відповідачем грубо порушені вимоги п. 12. Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», оскільки ОСОБА_2 виявив бажання та завчасно склав рапорт, - 05.11.2015 року про бажання проходити службу в Національній поліції України, однак, його двічі незаконно звільняли, що підтверджено вищенаведеними судовими рішеннями.

Крім того, як зазначено в позовній заяві, в результаті видання спірного наказу ОСОБА_2 позбавили стажу роботи за період з 06 листопада 2015 по 23 липня 2018 року.

З посиланням на Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, ч.2 ст.235 КЗпП України, представник позивача зазначає, що додані до позову копії наказів свідчать про систематичне порушення прав ОСОБА_2, а тому обмежувати період нарахування грошового забезпечення одним роком не можливе. Незважаючи на обов'язок роботодавця при поновленні на роботі незаконно звільненого працівника врахувати стаж роботи за період вимушеного прогулу, як вказує представник, відповідачем цього не було зроблено.

Як стверджує представник, відомості про врахування стажу за період вимушеного прогулу повинні бути зазначені у наказі про призначення на посаду поліцейського.

Враховуючи вищевикладене, у позові зазначається, що у позивача є право на врахування безперервного стажу при вирішенні питання свого пенсійного забезпечення у подальшому, а оскаржуваний наказ не дозволяє цього зробити.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 (в редакції уточненої позовної заяви від 05.10.2018 року) та відкрито провадження за даною позовною заявою;

- вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.11.2018 року о 15:00 год.;

- встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

09 листопада 2018 року за вх. №ЕП/6337/18 засобами електронної пошти та 12 листопада 2018 року за вх. №34181/18 через канцелярію суду (т.1 а.с.131-145) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами надіслання його копії на адресу позивача, в якому Головне управління Національної поліції в Одеській області зазначає, що заперечує проти задоволенні позову в повному обсязі та в обґрунтування своєї позиції зазначає наступне.

Щодо визнання наказу ГУНП № 1065 о/с від 23.07.2018 року, відповідач зазначає, що позивач не просить його скасувати, а лише просить внести зміни щодо спеціального звання, тобто, фактично просить суд присвоїти позивачу спеціальне звання, що є дискреційними повноваженнями відповідача.

Як вказано у відзиві на позовну заяву, Законом України "Про Національну поліцію" передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції, що вимагає вчинення певних дій як осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також посадових осіб органів (закладів, установ) поліції. Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Щодо врахування в стаж служби позивача періоду з 06.11.2015 року по 23.07.2018 року, то, як вказує відповідач, до вказаної дати позивач проходив службу в ГУМВС України в Одеській області, а яким чином стаж служби в одному органі (ГУМВС) може бути врахований або визначений іншим органом (ГУНП), позивач посилань не надає, як на норми матеріального права, так й на норми процесуального. Окрім того, відповідач зазначає, що законодавством України не передбачено можливості подвійного врахування стажу за один період різними юридичними особами.

Щодо сплати коштів за час вимушеного прогулу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 988/2015, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не конкретизовано період, за який він просить стягнути кошти та не надано відповідний розрахунок, не зазначено про отримання грошового забезпечення в цей період.

У відзиві зазначено, що з моменту призначення в ГУНП в Одеській області позивач отримує грошове забезпечення у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 988/2015, застосування цієї постанови до співробітників органів внутрішніх справ не передбачено. Як стверджує відповідач, ГУНП не є правонаступником ГУМВС.

Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на положення ст.383 КАС України зазначає, що позивачем подано позовну заяву у загальному порядку з вимогою з приводу неналежного виконання рішення суду у справі №815/1593/17 При цьому, публічно-правовий спір в частині позовної вимоги щодо видання Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказу про прийняття ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" вже вирішений судом у межах справи №815/1593/17. Обраний позивачем спосіб захисту, на думку відповідача, не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об'єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Зважаючи на вищевикладене, та посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного суду у справах №21-3063а16, №815/497/16, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 у повному обсязі.

15 листопада 2018 року за вх. №ЕП/6509/18 засобами електронної пошти від представника позивача надійшла відповідь на відзив з доказами направлення її копії на адресу відповідача (т.1 а.с.145-148), в якій зазначено, що посилання відповідача у відзиві на правову позицію, викладену у постановах Верховного суду у справах №21-3063а16, (800/323/16), №815/497/16 (К/990/2950/18) є помилковим, оскільки ОСОБА_2 внаслідок прийняття та виконання низки рішень судів, не поновлений на попередній посаді, а прийнятий на роботу до ГУНП в Одеській області. В той же час, як зазначено представником, у постановах Верховного суду йдеться про задоволення касаційних скарг у випадку скасування наказів та поновлення на роботі відразу у ГУНП в Одеській області.

Як вказано у відповіді на відзив, в результаті прийняття наказу №37 о/с від 30.11.2017 року ОСОБА_2 звільнено за п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Після цього, через вісім місяців відповідачем видано оскаржуваний наказ № 1065 о/с від 23 липня 2018 року. Як вбачається із вказаних документів, ОСОБА_2 не поновлювали на посаді у ГУМВС України в Одеській області, його спочатку звільнено за переведенням на підставі п. 64 «з» Положення (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації), а потім, наказом відповідача призначено на посаду поліцейського, але з помилкою, яка, на думку позивача, підлягає виправленню.

Також, у відповіді на відзиві представник позивача зазначає, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Поряд з цим, як вказує представник позивача, не всі повноваження адміністративного органу можливо віднести до дискреційних, оскільки дискреція - це можливість адміністративного органу здійснити свої повноваження у конкретному випадку на свій розсуд, коли є різні варіанти прийняття рішень.

У зв'язку із вказаним представник просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

У підготовчому засіданні 15.11.2018 року судом залучено до матеріалів справи вищевказані відзив на позовну заяву та відповідь на відзив із доданими до них матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання заперечень та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.11.2018 року о 09:30 год., про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.

22 листопада 2018 року за вх. №ЕП/6748/18 засобами електронної пошти та 23 листопада 2018 року за вх. №36001/18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву з доказами направлення їх копії на адресу позивача (т.1 а.с.175-182), в яких, окрім раніше викладеного у відзиві, зазначено, що питання нарахування (встановлення) вислуги років та видання наказу ГУНП в Одеській області за період служби в ГУМВС України в Одеській області не відноситься до повноважень ГУНП в Одеській області, а є компетенцією саме ГУМВС України в Одеській області, оскільки ГУНП в Одеській області не є правонаступником жодної юридичної особи та нараховувати вислугу років замість ГУМВС України в Одеській області, - не може.

У підготовчому засіданні 29.11.2018 року судом залучено до матеріалів справи заперечення відповідача, зобов'язано ГУНП в Одеській області надати до суду додаткові докази та оголошено перерву до 12.12.2018 року о 15:00 год.

12 грудня 2018 року за вх. №ЕП/7296/18 засобами електронної пошти від представника позивача надійшли пояснення (т.1 а.с.187-190), в яких, з посиланням на положення ст.235 КЗпП України, правові висновки, викладені у постановах Верховного суду України від 04.03.2014 року по справі №21-8а14, від 27.05.2014 року по справі №21-108а14, від 28.10.2014 року по справі №21-484а14, зазначено, що обов'язок врахування стажу за час вимушеного прогулу у випадку ОСОБА_2 покладається саме на ГУНП в Одеській області, з огляду на приписи п.б ст.1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.6 ч.6 Розділу ХІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію». З приписів наведених статей, на думку представника позивача, вбачається, що стаж ОСОБА_2 не міг бути втрачений в результаті прийняття нового закону «Про Національну поліцію», а навпаки враховується, наприклад при виході на пенсію, і враховується новим законом, а відтак враховується знов створеним органом - ГУНП в Одеській області.

12 грудня 2018 року за вх.№38613/18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи визначених судом доказів, згідно переліку, наведеному у ньому (т.1 а.с.190-201).

У підготовчому судовому засіданні 12.12.2018 року судом залучено до матеріалів справи вищевказані пояснення представника позивача та докази, надані з боку відповідача, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року судом продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/5518/18 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по даній адміністративній справі на 10.01.2019 року о 16:00 год.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання у зв'язку із неявною позивача та уповноваженого представника позивача, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, судом відкладено розгляд справи на 21.01.2019 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року судом закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії та призначено справу №1540/3762/18 до судового розгляду по суті на 04.02.2019 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 04.02.2019 року судом заслухано вступне слово представників сторін, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та оголошено перерву у розгляді справи до 18.02.2019 року об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 18.02.2019 року представник відповідача заявлений позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, у запереченнях на відповідь, у наданих під час вступного слова поясненнях, а також, зважаючи на подані до суду докази.

Представник позивача у судове засідання 21.02.2019 року не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи 18.02.2019 року за його відсутністю, оскільки він приймає участь у іншій справі, яка призначена на вказаний час, що оформлено телефонограмою №2 від 18.02.2019 року, прийнятою 18.02.2019 року о 10.35 год. провідним спеціалістом відділу судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи.

Враховуючи встановлені строки розгляду справи по суті, зважаючи на надання учасниками справи вступного слова, дослідження судом письмових доказів, та зважаючи на положення ч.3 ст.194, ст.205 КАС України, суд розглядав справу за відсутності позивача та його представника.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, промову в судових дебатах представника відповідача, ознайомившись із заявами сторін по суті справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються ці заяви, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

04 листопада 2015 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області прийнято наказ №1331 о/с «По особовому складу», яким згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в Одеській області, із сплатою грошової компенсації за 33 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2015 року по день звільнення (т.1 а.с.56, 196).

У вказаному наказі також зазначається, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 07 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 06 місяців 04 дні.

Судом встановлено, що правомірність прийняття ГУМВС України в Одеській області вказаного наказу була предметом судового розгляду в адміністративній справі №815/6762/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, та просив визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 на підставі п. "г" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке було проведено згідно наказу ГУМВС України в Одеській області №1331 о/с від 04 листопада 2015 року; змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_2, вважати його звільненим в зв'язку з подачею рапорту про звільнення на підставі п. "з" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов'язати ГУМВС України в Одеській області внести зміни до наказу №1331 від 04.11.2015 р. в частині, що стосується звільнення ОСОБА_2, вказавши, що він звільнений в зв'язку з подачею рапорту на підставі п. "з" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; визнати недійсною та зобов'язати відповідача скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_2 про його звільнення на підставі п. "г" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_2 період з 04.11.2015 р. (дата видання наказу № 1331 о/с) до моменту винесення відповідного судового рішення; поновити ОСОБА_2 строк для реалізації права на подальше працевлаштування, передбачений п. 9. Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про національну поліцію"; визначити початком перебігу строку, передбаченого п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" для ОСОБА_2 дату набрання законної сили постановою суду (з урахуванням змін та доповнень до адміністративного позову).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі №815/6762/15 частково задоволено позов ОСОБА_2, визнано протиправним і скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області №1331 від 04 листопада 2015 року в частині звільнення ОСОБА_2 за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, зобов'язано ГУМВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_2 від 05 листопада 2015 року щодо звільнення за п. 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) і інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.18-22).

Як встановлено судом за вказаним рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду 02.06.2016 року видано відповідний виконавчий лист (т.1 а.с.79).

27 січня 2017 року Головним управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №7 о/с «По особовому складу», яким на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року по справі №815/6762/15 скасовано пункт наказу ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року №133 о/с в частині звільнення з органів внутрішній справ майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в області та поновлено майора міліції ОСОБА_2, на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУ МВС України в Одеській області, з 06.11.2015 року (т.1 а.с.57, 193).

Також, 27 січня 2017 року Головним управлінням МВС України в Одеській області на підставі листа Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.01.2017 року №9/607, прийнято наказ №8 о/с «По особовому складу», яким згідно з п.10 та п.11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ визначено вважати звільненим з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУ МВС України в Одеській області (т.1 а.с.58, 194).

У вказаному наказі зазначається, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 07 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 06 місяців 04 дні.

Судом встановлено, що правомірність прийняття Головним управлінням МВС України в Одеській області вказаного наказу №8 о/с від 27.01.2017 року була предметом розгляду у справі №815/1593/17.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 року по справі №815/1593/17 (т.1 а.с.23-27) судом:

- визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 від 27.01.2017 року про звільнення ОСОБА_2 на підставі п. «г» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (через скорочення штатів);

- зобов'язано ГУМВС України в Одеській області видати наказ про звільнення ОСОБА_2 на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації»;

- зобов'язано Головне управління Національної поліції в Одеській області видати наказ щодо прийняття ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію».

В свою чергу, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 року по справі №815/1593/17 (т.1 а.с.29-35) судом:

- змінено постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року;

- абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викладено в наступній редакції: «Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію"»;

- в іншій частині - постанову суду залишено без змін.

Як встановлено судом за вказаними судовими рішеннями 23.11.2017 року судом видано відповідні виконавчі листи (т.1 а.с.77-78).

Також, судом встановлено, що до Одеського апеляційного адміністративного суду надійшла заява заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про роз'яснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року по справі №815/1593/17 за результатами розгляду якої Одеським апеляційним адміністративним судом 19.04.2017 року прийнято ухвалу (т.1 а.с.36-38, 198-201), якою:

- роз'яснено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, та вказано, що зобов'язання Головного управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію"», має наслідком та підставою для видання Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказу про прийняття ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію".

30 листопада 2017 року головою ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області прийнято наказ №37 о/с, яким на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 року та Одеського апеляційного суду від 09.11.2017 року, прийнятих у справі №815/1593/17, внесено зміни до наказу ГУМВС України в Одеській області від 27.01.2017 року №8 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУМВС України в Одеській області, та визначено вважати ОСОБА_2 звільненим у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т.1 а.с.192).

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Начальника ГУНП в Одеській області із заявою, в якій на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного від 19.04.2018 року по справі №815/1593/17 просив прийняти його на службу до Національної поліції України на посаду старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку ГУНП в Одеській області (т.1 а.с.197). Вказана заява надійшла до відповідача 18.06.2018 року, та на ній містяться відповідні резолюції посадових осіб щодо її виконання.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 18.06.2018 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року у справі №815/1593/17, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області 23.07.2018 року прийнято наказ « 1065 о/с», яким відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ: ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 201 5 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852) (т.1 а.с.14, 59, 195).

В свою чергу, вважаючи дії Головного управління Національної поліції в Одеській області з видання наказу №1065 о/с від 23 липня 2018 року такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про Національну поліцію» в частині, що стосується ОСОБА_2, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (враховуючи подані до неї уточнення).

Суд зазначає, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України "Про Національну поліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799, Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 р. за № 1668/29798.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію України», Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон України «Про Національну поліцію України» опубліковано 06.08.2015 в газеті «Голос України» та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015 року, крім, зокрема, пунктів 8, 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015 року.

Пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з п.9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п.10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію України» передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, зокрема, прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими розроблено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 року № 1235 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 р. за № 1668/29798 (далі - Порядок №1235).

Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема як, призначення на посади; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України.

Як встановлено судом спірний наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області 23.07.2018 року № 1065 о/с прийнято відповідачем, як зазначено у ньому, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», на виконання судових рішень.

В свою чергу, щодо незгоди позивача із спірним наказом в частині присвоєння йому у даному наказі спеціального звання «рядовий поліції» та зобов'язання відповідача внести зміни до вказаного наказу в цій частині, зазначивши про присвоєння спеціального звання «майор поліції», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.81 Закону України «Про Національну поліцію» громадянам, уперше прийнятим на службу в поліції, присвоюється звання рядового поліції, якщо відсутні визначені цим Законом підстави для присвоєння іншого спеціального звання.

Відповідно до п. 30 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, особам рядового, молодшого, середнього і старшого начальницького складу, переведеним з однієї служби (підрозділу) органів внутрішніх справ до іншого, для особового складу якого встановлено інші спеціальні звання, такі звання присвоюються в порядку, визначеному пунктом 27 цього Положення. При цьому, спеціальне звання не повинне бути нижче наявного звання.

Згідно з п.27 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, спеціальні звання рядового і начальницького складу присвоюються особам, прийнятим на службу в органи внутрішніх справ, з урахуванням їх особистих якостей, спеціальної або військової освіти, рівня підготовки, службового досвіду та інших умов, передбачених цим Положенням.

Як вже встановлено судом, наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській від 30 листопада 2017 року №37 о/с, на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 року та Одеського апеляційного суду від 09.11.2017 року, прийнятих у справі №815/1593/17, внесено зміни до наказу ГУМВС України в Одеській області від 27.01.2017 року №8 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУМВС України в Одеській області, та визначено вважати ОСОБА_2 звільненим у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т.1 а.с.192).

Тобто, позивач був звільнений у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з посади старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУ МВС України в Одеській області у спеціальному званні «майор міліції».

Відповідно до п.12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України», працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема, «майор міліції» - «майор поліції».

При цьому, як вже встановлено, судом, наказом №1065 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ: ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852) (т.1 а.с.14, 59, 195).

Отже, видаючи спірний наказ, зокрема в частині присвоєння спеціального звання позивача, відповідач, як зазначено у цьому наказі, керувався 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України».

Однак, як вбачається з викладеного, відповідачем не було враховано приписи п.12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» при виданні спірного наказу в частині присвоєння спеціального звання позивачу, оскільки, як вже встановлено судом, позивачу у спірному наказі мало бути присвоєно спеціальне звання саме «майор поліції», що відповідає званню «майор міліції», тобто званню, у якому позивач був звільнений у зв'язку із переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та узгоджується з приписами п.12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України», п.27, п.30 30 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.11 вказаного Порядку №1235 накази про накладення дисциплінарних стягнень у виді, зокрема, пониження у спеціальному званні на один ступінь реалізовуються шляхом видання наказів по особовому складу в установленому порядку.

Як вказує представник позивача, до позивача не було застосовано такого виду дисциплінарного стягнення як пониження у званні, яке він мав на момент звільнення. Водночас, до суду з боку відповідача не було надано до суду жодних доказів, що підтверджують, що з 06.11.2015 року по 23.07.2018 року відносно позивача приймався наказ про пониження у спеціальному званні, яке він мав на момент звільнення.

Таким чином, за вищевказаних судом обставин, суд вважає, що призначення позивача спірним наказом №1065 о/с від 23.07.2018 року на посаду в ГУ НП в Одеській області у званні «рядовий поліції», не узгоджується з положеннями п.12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та п.п.27, 30 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ (п.1 та 2 Постанови).

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Схема окладів поліцейських за спеціальними званнями» визначено, що: за спеціальним званням молодшого складу: «рядовий поліції» розмір окладу складає 400 грн., в той же час, за спеціальним званням середнього складу «майор поліції» розмір окладу складає 2000 грн.

В той же час, п.3, п.4 р.І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799, визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 6 р.І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання визначено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Отже, позивач мав отримувати за спеціальним званням середнього складу «майор поліції» грошове забезпечення, до складу якого входить оклад за спеціальним званням, розмір якого складає 2000 грн., однак, як встановлено судом, згідно присвоєного позивачу спірним наказом спеціального звання «рядовий поліції», розмір такого окладу складає у позивача 400 грн.

При цьому, згідно з п. 11, п.12 р. І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що встановивши позивачу у спірному наказі спеціальне звання «рядовий поліції», замість належного - «майор поліції», відповідач, окрім іншого, позбавив позивача права на отримання грошового забезпечення у належному розмірі, враховуючи оклад за спеціальним званням «майор поліції».

Що стосується посилання позивача на неврахування відповідачем у спірному наказі у стаж служби ОСОБА_2 терміну вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2015 року по 23 липня 2018 року та на відсутність стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

За частиною першою статті 47 Закону № 580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку №1235 у разі видання наказу про призначення працівника на посаду у наказі керівника органу поліції відповідно до вмотивованого подання установлюються посадовий оклад, додаткові види грошового забезпечення та стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як вже встановлено судом, 30 листопада 2017 року головою ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області прийнято наказ №37 о/с, яким на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 року та Одеського апеляційного суду від 09.11.2017 року, прийнятих у справі №815/1593/17, внесено зміни до наказу ГУМВС України в Одеській області від 27.01.2017 року №8 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУМВС України в Одеській області, та визначено вважати ОСОБА_2 звільненим у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т.1 а.с.192).

При цьому, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 18.06.2018 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року у справі №815/1593/17, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області 23.07.2018 року прийнято наказ « 1065 о/с», яким відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ: ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 201 5 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852) (т.1 а.с.14, 59, 195).

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного судом, наказом №1065 о/с від 23.07.2018 року відповідачем не було поновлено позивача на службі у зв'язку із незаконним звільненням, а було призначено на посаду як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ відповідно до п.9 та п.12 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», на виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року у справі №815/1593/17.

В даному випадку, органом, який розглядав трудовий спір позивача є Одеський окружний адміністративний суд по справі №815/1593/17.

При цьому, як вбачається з судових рішень у справі №815/1593/17, позивач не заявляв вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, та судами першої та апеляційної інстанції в судових рішеннях не вирішувалось питання про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ні з відповідача, ні з Головного управління МВС України в Одеській області, та, відповідно, не було встановлено період вимушеного прогулу.

Пунктом 6 розділу ІІІ «Окремі питання виплати грошового забезпечення» Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання визначено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

З аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для визначення у наказі №1065 о/с від 23.07.2018 року періоду вимушеного прогулу та підстав його врахування у стаж служби позивача, а також визначення суми грошового забезпечення ОСОБА_2 за період вимушеного прогулу, яка підлягає сплаті позивачу.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п.19 р.І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, у випадках, коли будуть підтверджені раніше не відомі та не враховані в особових справах періоди служби, грошове забезпечення, яке буде встановлено в нових розмірах, виплачується з дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Із наведеного вбачається, що питання щодо встановлення терміну вимушеного прогулу та його зарахування до стажу роботи, сплатити ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з урахуванням окладів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року для його посади, надбавки за вислугу років, додаткових надбавок та премії у процентному відношенні, які отримав ОСОБА_2 на момент «незаконного звільнення» має бути вирішене у спосіб, встановлений чинним законодавством, зокрема, шляхом звернення позивача до суду з окремим позовом.

Окрім цього, враховуючи посилання відповідача на положення ст.383 КАС України як на підставу відмови у позові, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, 03.09.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 в порядку ст. 383 КАС України за вхід. № 25684/18, в якій заявник просить:

- визнати дії відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області з приводу неналежного виконання рішення суду у справі № 815/1593/17 - протиправними;

- зобов'язати відповідача внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23 липня 2018 року №1065 о/с в частині, що стосується ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 та викласти його в наступній редакції:

"Відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначити такого , що прибув з Міністерства внутрішніх справ:

ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання "майор поліції", закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852).

Врахувати у стаж служби ОСОБА_2 час вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2015 року по 23 липня 2018 року.

Сплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з урахуванням окладів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопаду 2015 року для його посади надбавок за вислугу років, додаткових надбавок та премії у процентному відношенні, які отримав ОСОБА_2 на момент незаконного звільнення".

При цьому в ухвалі суду від 13.09.2018 року по справі №815/1593/17 судом зазначено, що: «…питання, які вказуються заявником щодо врахування у стаж часу вимушеного прогулу та виплата грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не були предметом розгляду в межах справи №815/1593/17, а тому не можуть розглядатися в порядку статті 383 КАСУ…

…Фактично у заявника виник юридичний спір щодо дій відповідача з приводу не врахування у стаж роботи часу вимушеного прогулу та не виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що на підставі ст. 124 Конституції України та ст. 5 КАСУ є підставою для звернення за захистом до суду у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України…».

Вказана ухвала жодною із сторін в апеляційному порядку оскаржена не була.

Таким чином, враховуючи дану ухвалу суду від 13.09.2018 року, суд вважає, що відповідач у даній справі безпідставно посилається як на підставу відмови у позові, на положення ст.383 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Одеській області, з видання наказу №1065 о/с від 23 липня 2018 року, який не відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію» в частині, що стосується ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо присвоєння ОСОБА_2 спеціального звання «рядовий поліції» згідно наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с.

В той же час, вирішуючи позовні вимоги позивача по вказаній справі в частині зобов'язання відповідача внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині, що стосується ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 та викласти його в наступній редакції: "Відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначити такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ: ОСОБА_2 старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання "майор поліції", закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852). Врахувати у стаж служби ОСОБА_2 термін вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2015 року по 23 липня 2018 року. Сплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з урахуванням окладів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року для його посади, надбавки за вислугу років, додаткових надбавок та премії у процентному відношенні, які отримав ОСОБА_2 на момент незаконного звільнення", суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 р. N 21-87а13.

В той же час приписами п.12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» фактично визначено обов'язок органу поліції присвоїти працівнику міліції, який у визначеному цим Законом порядку прийнятий на службу до поліції, наказом про призначення на відповідну посаду, спеціальне звання поліції відповідно до схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема, «майор міліції» - «майор поліції».

Тобто, в даному випадку, вимога про зобов'язання відповідача внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині присвоєного йому спеціальне звання, а саме, присвоївши спеціальне звання "майор поліції" не є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, так як у ГУНП в Одеській області в даному випадку відсутня можливість діяти за власним розсудом, чи вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними.

В той же час, враховуючи вищенаведені висновки суду в частині врахування вимушеного прогулу позивача та сплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, в іншій частині позовні вимоги позивача зобов'язального характеру не підлягають задоволенню, як такі, що є необґрунтованими документально та нормативно в межах даних спірних правовідносин.

При цьому, як вже зазначено судом, відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку №1235 у разі видання наказу про призначення працівника на посаду у наказі керівника органу поліції відповідно до вмотивованого подання установлюються посадовий оклад, додаткові види грошового забезпечення та стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років.

Також, як встановлено судом, 27 січня 2017 року Головним управлінням МВС України в Одеській області на підставі листа Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.01.2017 року №9/607, прийнято наказ №8 о/с «По особовому складу», яким згідно з п.10 та п.11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ визначено вважати звільненим з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУ МВС України в Одеській області (т.1 а.с.58, 194).

У вказаному наказі зазначається, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 07 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 06 місяців 04 дні.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови № 988.

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби поліцейським проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи поліцейського та оголошується відповідним наказом керівника органу поліції в разі призначення на посаду, крім випадків призначення на іншу посаду в одному органі Національної поліції та за умови наявності обчисленої вислуги за попередньою посадою.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Пунктом 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Таким чином, вислуга років позивача, яка на день його звільнення у календарному обчисленні становила 17 років 07 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 06 місяців 04 дні, має враховуватись до вислуги років для виплати йому як поліцейському надбавки за стаж служби в органах внутрішніх справ України згідно з частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.13 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п.2. р.ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача згідно з ч.2 ст.9 КАС України, та з метою повного захисту прав та інтересів позивача, зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести доповнення до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині зазначення стажу служби ОСОБА_2, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 року № 1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 р. за № 1668/29798, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.

Решта доводів представників позивача та відповідача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно платіжного доручення №9279 від 26.07.2018 року та у розмірі 704,80 грн. згідно платіжного доручення №68432 від 08.09.2018 року.

Сума сплаченого судового збору згідно вищевказаних платіжних документів зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 704,80 грн. з Головного управління Національної поліції в Одеській області.

13.02.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлений у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, враховуючи приписи ч.1 ст.120 КАС України, ч.3 ст.243 КАС України, останнім днем для складення постанови у повному обсязі є 28.02.2019 року.

Керуючись ст.ст. 2,9,72,77,78,90,120,139,193,194,241-246, 255,295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо присвоєння ОСОБА_2 спеціального звання «рядовий поліції» згідно наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження згідно з даними ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65080, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд.15-А) внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині присвоєння ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) спеціального звання, а саме, присвоївши спеціальне звання "майор поліції".

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження згідно з даними ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65080, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд.15-А) внести доповнення до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині зазначення стажу служби ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 р. за № 1668/29798, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження згідно з даними ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65080, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд.15-А) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та підписаний суддею 28.02.2019 року.

Суддя О.М. Соколенко

.