Справа № 420/6443/18
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6443/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року, яке оформлене листами від 23.08.2018 року №259/3-5 та від 12.11.2018 року №384/3-5, зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (ідентифікаційний код 40388751) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) пенсію за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року в розмірі 169469,97 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року, яке оформлене листами від 23.08.2018 року №259/3-5 та від 12.11.2018 року №384/3-5, зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (ідентифікаційний код 40388751) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) пенсію за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року в розмірі 169469,97 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Одесі. Позивача зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1, на якій не діють органи державної влади України. В якості тимчасово переміщеної особи позивача було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 65069. На окупованій території у позивача залишилося приватизоване житло, для запобіганню його втрати, позивач періодично вимушений виїжджати до м.Єнакієве. Коли позивач повернувся до м.Одеси, дізнався, що йому припинили виплату пенсії, а саме за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року. Позивач звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо причини зупинення виплати пенсії. Листом відповідач повідомив ОСОБА_1, що пенсія за період з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року буде виплачена в разі відповідного фінансування. Так, законодавством України передбачено виплату пенсії застрахованій особі без всяких обмежень та умов, а також незалежно від місця проживання. Позивач вважає такі дії Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі протиправними і такими, що порушують його конституційні права, у звязку із чим звернувся до суду.

Представник відповідача 11.01.2019 року за (вхід.№1009/19) надав до суду відзив щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі пославшись на те, що позивач отримує пенсію за віком, як внутрішньо переміщена особа, на загальних підставах за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» та на підставі наданої довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 21.05.2018 року №3841. Стосовно призупинення позивачу пенсійних виплат з 01.07.2016 року. Згідно п.3 ч.2 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 29.10.2014 року (зі змінами) переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду. Позивач у позовній заяві визнає факт добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання. Саме невиконання позивачем своїх обовязків, закріплених у п.3 ч.2 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод ВПО стало підставою для призупинення пенсійних виплат. Згідно п.5 ст. 12 Закону України „Про забезпечення прав і свобод ВПО у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частиш; другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. В результаті інформаційного обміну з управлінням соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси згідно інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб з 01.07.2016 року виплату пенсії позивачу було призупинено. Таким чином, дії Управління щодо призупинення пенсійних виплат позивачу відповідають нормам чинного законодавства. Також, позивач просить суд визнати протиправним рішення Управління про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01 липня 2016 року по 30 червня 2018 року яке оформлене листами від 23.08.2018 року № 259/3-5 та від 12.11.2018 року № 384/3-5. Відповідач вважає, що зазначена позовна вимога є безпідставною з огляду на те, що Управлінням не приймалось рішення про відмову у виплаті позивачу пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року. Управління жодним чином не оскаржує право позивача на пенсійні виплати за вказаний період, а листами від 23.08.2018 року № 259/3-5 та від 12.11.2018 року № 384/3-5 позивачу надавалась інформація про неможливість виплатити існуючу заборгованість, оскільки наразі не прийнято окремий порядок здійснення виплат за минулий час. Таким чином, оскільки Управлінням не приймалось рішення про відмову у виплаті позивачу пенсії за минулий час, позивач оскаржує документ, якого фактично не існує, а отже відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки Управління діяло лише на підставі норм діючого законодавства України.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Позивача звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 14.01.2018 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 21.02.2019 року позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України та пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Одесі. У звязку з проведенням бойових дій у його населеному пункті ОСОБА_1 покинув своє постійне місце проживання та переїхав до м.Одеси, де і став на облік, як внутрішньо переміщена особа. З 01.07.2016 року позивачу було припинено виплату пенсії. З приводу відновлення виплати пенсі позивач звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі. Листом від 23.08.2018 року відповідач повідомив ОСОБА_1, що йому було призупинено виплату пенсії з 01.07.2016 року на підставі того, що термін дії довідки позивача як внутрішньо переміщеної особи встановлено по 23.06.2016 року, у липні 2018 року позивачу нарахована та виплачена пенсія, пенсія за травень червень 2018 року нарахована на додаткову відомість, а пенсія за період з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року буде виплачено в разі відповідного фінансування. Як вбачається з цього документу, що у період з липня 2016 року по квітень 2018 року позивачу нарахована, але фактично не виплачена пенсія в розмірі 145411,73 грн. Крім того, у довідці не зазначена заборгованість по виплаті пенсії за травень, червень 2018 року у розмірі 24058,24 грн., яка нарахована на додаткову відомість. Таким чином загальна заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 складає 169469,97 грн.

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016 року) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону. Позиція відповідача, яка викладена у листі від 23.08.2018 р. № 259/3-5 відповідно до якої, термін довідки позивача встановлено по 23.06.2016 р. та у звязку з чим позивачу з 01.07.2016 року було припинено виплату пенсії так і не відома. Адже ця довідка згідно законодавства безстрокова.

Довідка від 21.05.2018 року № 3841 (яка видана замість довідки старого зразка) про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи, є дійсною. Відповідачем не надано ніяких доказів щодо скасування попередньої довідки.

Згідно отриманого управлінням протоколу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради по розгляду справ з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №1/П від 25.04.2018 року, виплату пенсії позивачу поновлено з 01.05.2018 року. У листі відповідач від 23.08.2018 року також повідомив, що при страховому стажі 29 років 02 місяці, в т.ч. 27 років підземної роботи та середньомісячна заробітна плата 14953,36 грн. (3764,40 грн. х 3,97231), яка обчислена за період з 01.01.1980 року по 31.12.1984 року, розмір пенсії становить 12029,12 грн., в т.ч. 8398,85 грн. основний розмір пенсії, 450,00 грн. доплата за понаднормативний стаж 31 рік, підвищення дітям війни 66,43 грн., доплата шахтарям 3113,72 грн. У серпні 2018 року позивачем отримано пенсію у розмірі 12029,12 грн. Доплата в сумі 24058,24 грн. (пенсія за травень червень поточного року) нарахована на додаткову відомість. Доплата за період з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року буде виплачена в разі відповідного фінансування.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної або часткової тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк.

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016 року) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 видана довідка від 21.05.2018 року №3841 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій зазначено зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1, 65069 (а.с.16).

Відповідно до ст.12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача, як первинної так і другої від 21.05.2018 року №3841 органом, який її видав - Управлінням праці та соціального захисту населення.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п.п.2 п.12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

У статті 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Вирішуючи спір, суд також виходить із пріоритетності застосування вимоги ст.49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.02.2018 по справі № 263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17), яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачена діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном.

У свою чергу, перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки на умовах передбачених законом і повинно переслідувати легітимну мету.

Втім, відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для припинення виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання невиправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що право на пенсію за віком має кожний громадянин України похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж, таким чином позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року, яке оформлене листами від 23.08.2018 року №259/3-5 та від 12.11.2018 року №384/3-5, зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (ідентифікаційний код 40388751) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) пенсію за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року в розмірі 169469,97 грн., підлягають задоволенню відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,241-246,263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року, яке оформлене листами від 23.08.2018 року №259/3-5 та від 12.11.2018 року №384/3-5.

3. Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (ідентифікаційний код 40388751) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) пенсію за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року в розмірі 169469,97 грн.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 01.03.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.