Справа № 823/183/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2019 року

Київ

справа №823/183/16

адміністративне провадження №К/9901/7705/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у складі колегії суддів: Епель О.В. (головуючий), суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - УМВС України в Черкаській області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, -

ОПИСОВА ЧАСИТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

1.1 визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області Пустовара В.В. від 6 листопада 2015 року №312о/с про звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України з постановкою на облік за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114) оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського районного відділу в м. Черкаси ОСОБА_2;

1.2 зобов'язати УМВС України в Черкаській області поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області;

1.3 стягнути з УМВС України в Черкаській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14665,56 грн.

2. Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 27 квітня 2016 року адміністративний позов задовольнив.

3. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 29 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову.

3.1 Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача щодо вчасного подання ним відповідного рапорту чи будь-яких інших доказів його волевиявлення на проходження служби в поліції. З огляду на те, що питання щодо подальшого проходження позивачем служби в органах національної поліції не було вирішено в порядку п. 9-10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), тому дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв відповідно до вимог зазначеного закону.

4. Судами попередніх інстанцій встановлено:

4.1 У 2003 році ОСОБА_2 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ.

4.2 Наказом від 11 липня 2014 року №191о/с позивач призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського районного відділу в м. Черкаси УМВС в Черкаській області.

4.3 6 листопада 2015 року наказом УМВС України в Черкаській області №312о/с позивач звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України відповідно до пунктів 10, 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII за пунктом 64 «г» Положення №114 (через скорочення штатів).

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. На обґрунтування скарги зазначає, що вважає, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що звільнення за пунктом 64 «г» Положення № 114 допускається при відсутності можливості подальшого використання на службі. Відповідач не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання скаржника на службі в поліції, а також взагалі не перевірив можливості реалізації його права на прийняття на службу до поліції. Вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно розтлумачив приписи розділу ХІ Закону № 580-VIII відносно того, що скаржником не було висловлено як у письмовій так і в усній формі відмову від проходження служби в поліції.

7. Відзив на касаційну скаргу не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції

8. Конституція України

8.1 Частина друга статті 19

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року)

9.1. Частина третя статті 2.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

10. Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VІІІ "Про національну поліцію"

10.1. Пункт 1 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення".

Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

10.2. Пункт 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення".

З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

10.3. Пункти 9, 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення".

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

10.4. Пункт 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення".

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

11. Закон України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію" (далі - Закон № 565-XII; який діяв на час виникнення спірних відносин)

11.1. Стаття 18.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням, згідно з пунктом 8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв'язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

12. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

12.1. Підпункт "г" пункту 64.

Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

13. Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

14. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

15. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

16. Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

17. У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

18. Така ініціатива є обов'язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114.

19. У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

20. У аспекті спірних правовідносин колегія суддів звертає увагу на те, що лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону № 580-VІІІ щодо звільнення особи через скорочення штатів.

21. Слід зауважити, що Верховний Суд України в постанові від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14 сформулював правову позицію, за якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

22. Сам факт відсутності заяви про намір продовжувати службу в органах поліції, якщо не було дотримано процедури звільнення, не може бути достатнім свідченням того, що звільнення у зв'язку зі скороченням штатів відбулось правомірно.

23. Суд першої інстанції, зазначив, що відповідач не обґрунтував законності прийняття наказу про звільнення та відсутністю можливості подальшого використання позивача на службі та реалізації його права на прийняття на службу до поліції. За таких обставин, дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваного наказу Управління МВС України в Черкаській області від 6 листопада 2015 року № 312о/с щодо звільнення позивача із займаної посади.

24. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, посилався на неподання скаржником заяви (рапорту) про призначення в органах поліції, але не встановив факту здійснення або не здійснення скаржнику пропозиції щодо призначення на посаду в органах Національної поліції, тому помилково дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбулось в межах та у спосіб визначений законом.

25. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

26. У відповідності до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

27. Ураховуючи вищенаведене Суд касаційної інстанції вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року скасувати, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишити в силі.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

28. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

29. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року скасувати.

30. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишити в силі.

32. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду