Справа № 510/1641/18
Суддя: Дудник В. І.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 510/1641/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.19 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (треті особи лейтенант поліції ОСОБА_2 (інспектор 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції), лейтенант поліції ОСОБА_3 (інспектор 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції )) про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції предявлені позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, згідно якого він вважає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності правомірним, законним та обгрунтованним, таким, що відповідає вимогам Закону України «Про дорожній рух», «Правилам дорожнього руху України». Підтвердив, що в діях ОСОБА_1 дійсно були допущені порушення ч. 2 та ч. 3 ст. 121 КУпАП, вони були зафіксовані третіми особами, будь-яких процесуальних порушень з боку працівників відповідача не допускалося, права та інтереси порушника при цьому не порушувалися та не обмежувалися. У звязку із цим, за результатами розгляду допущених позивачем адміністративних правопорушень, відносно нього було винесено рішення про накладення адміністративного стягнення штрафів (680 грн. та 340 грн.). Зауважив, що позивач під час виявлення правопорушень та складання відносно нього адмінпротоколів будь-яких клопотань не заявляв, додаткових доказів та письмових пояснень не надавав, правом правового захисту не користувався. У предявленому позові позивач констатує факт виявлення адмінправопорушень, складання відносно нього адмінпротоколів, але не викладає жодних доводів та не надає жодних доказів своєї невинуватості, заявляючи при цьому, що він просить скасувати постанови про накладення адмінстягнення з причини відсутності в його діях складів адмінправопорушень. З урахування вищенаведеного, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не явились, заперечень, додаткових заяв суду не надали.

Позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, в судове засідання не явився, просив про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія постанови серії БР №183525 від 30.08.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності; копія постанови серії ВР №214731 від 30.08.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності; копія поштового конверту; копії постанов про накладення адміністративного стягнення, виконаних в електронному вигляді; копія чеку про направлення постанов порушнику.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції із вищезазначеними вимогами, зазначивши, що 06.09.2018р. він отримав поштою на свою адресу копії постанов про накладення на нього адміністративного штрафу: серії БР №183525 від 30.08.2018р. 680 грн. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП; ВР №214731 від 30.08.2018р. - 340 грн. за порушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Відповідно до тексту постанов, позивач 30.08.2018р. о 10.20 год. в м.Одеса на трасі М-15 (Одеса-Рені (на м.Бухарест)) керував транспортним засобом «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 без проходження своєчасного обовязкового технічного контролю, крім того, зазначено, що ОСОБА_1 експлуатував вищевказаний транспортний засіб переобладнаним у порушення вимог стандарту, правил і норм (кількість місць не відповідає технічним характеристикам, вказаним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Позивач вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, він таких правопорушень не допускав, посилається на те, що фіксування самих правопорушень при його зупинці проводилось не належним відеоприладом, факт переобладнання у транспортному засобі не є доказаним відповідачем, будь-які експертизи, огляди у транспортному засобі додатково не проводилися. Стосовно несвоєчасного проходження позивачем технічного контролю транспортного засобу, позивач у позові зазначив, що це твердження не відповідає дійсності також. На підставі вищенаведеного, позивач просив скасувати винесені відносно нього відповідачем постанови про накладення штрафів з причини відсутності у його діях складів адміністративних правопорушень.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, проаналізувавши наданий відповідачем відзив, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

З матеріалів справи про адміністративне було встановлено, що 30.08.2018р. на трасі М-15 Одеса-Рені о 10.20 год інспекторами ДПП (третіми особами) було виявлено маршрутний транспортний засіб «Мерседес-Бенц Спринтер 313 cdi», реєстраційний номер ВН 6137 IА під керуванням ОСОБА_1, який здійснював перевезення пасажирів рейсом «Одеса-Рені» з переобладнанням транспортного засобу, а саме: кількість місць не відповідала технічним характеристикам , вказаним у свідоцтві про реєстрацію, а також не пройшов обовязковий технічний контроль. У звязку із виявленими адміністративними правопорушеннями, на ОСОБА_1 було складено 2 адміністративних протоколи за ч. 2 ст. 121 КУпАП та за ч. 3 ст. 121 КУпАП, на підставі яких за результатами проведеного розгляду справи було винесено 2 постанови про накладення адміністративного стягнення. Як виходить з матеріалів справи, не заперечується позивачем та зазначено у відзиві у представника відповідача - ОСОБА_1 при складання відносно нього адмінпротоколів було розяснено суть правопорушення, ознайомлено із даними, які було зафіксовано, розяснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 та ст.ст. 307, 308 КУпАП. Під час виявлення адміністративних правопорушень, розгляду справи ОСОБА_1 будь-яких письмових пояснень не надав, клопотань не заявляв. Після винесення постанов про накладення штрафів ОСОБА_1 було запропоновано їх отримати, але від їх отримання він відмовився, про що свідчить відмітка у наданих постановах.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 1.3 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 2.3 «Правил дорожнього руху України» передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

І. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

ІІ. У ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух» зазначено основні вимоги щодо переобладнання транспортних засобів. Переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Пунктами 31.1., 31.3 «Правил дорожнього руху України» передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; б) якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Пунктом 32.2 Правил… передбачено, що територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються у т.ч. і переобладнання транспортних засобів.

Статтею 37 ЗУ «Про дорожній рух» визначені підстави для заборони експлуатації транспортних засобів. Так, забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі:

порушення вимог щодо їх переобладнання;

виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Відповідно до п. 1.9 Правил… особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналізуючи приписи КУпАП, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 121 КУпАП,

керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цілком з законних підстав, виявивши у водія ОСОБА_1 порушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 121 КУпАП, його було притягнено до адміністративної відповідальності із застосуванням до нього мір адміністративного стягнення штрафів.

Крім того, суд зазначає, що стаття 245 КУпАП визначає завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких вказані: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018р. у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України в редакції до 15.12.2017р.)

Отже, обовязок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017р.) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України ( у редакції до 15.12.2017р.), то зазначений висновок Верховного суду з приводу обовязку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України ( у чинній редакції).

Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. За ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи з вищевикладеного та аналізуючи зміст адміністративного позову ОСОБА_1 , суд зазначає, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 121 КУпАП. Так, наприклад, вимога про відсутність в його діяннях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП взагалі нічим не обґрунтовується, просто в тексті позову зазначено: «в постанові №214731 зазначено, що не проводився технічний огляд транспортного засобу, що не відповідає дійсності (акт додається)» ???? Який акт додається, чи проходив позивач взагалі коли-небудь технічний огляд транспортного засобу, коли проходив в останній раз суду невідомо, до позову жодного доказу не додано. Це ж саме стосується і вимоги щодо переобладнання, до матеріалів позову не була додана копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ, ані посвідчення водія взагалі, не надані докази того, що обладнання у ТЗ відповідає вимогам та стандартам України, не надана інформація про те, чи взагалі відбувалося переобладнання чи ні.

Таким чином, доводи, викладені у відзиві на позов, для суду були більш переконливими, ніж доводи, викладені у позові позивачем, тому саме з ними суд погодився та прийшов до відповідного висновку у справі.

З урахуванням того, що справи про оскарження рішень субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлений ст. 286 КАС України з особливостями, визначеними ст.ст. 268-272 КАС України, законодавець відніс зазначену категорію справ до термінових адміністративних справ. Тому, неявка позивача (відповідача) в судове засідання при розгляді справ даної категорії не є підставою для відкладення судового засідання, а повторна неявка позивача не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. В судові засідання позивач, будучи неодноразово викликаним, не являвся, свою правову позицію не підтвердив ані письмово, ані усно, доказів не надав. Таким чином, позивач не проявив правову заінтересованість у сформуванні своєї позиції захисту.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

З урахуванням вищевикладеного, обставин справи та наданих суду доказів, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 18, 77, 86, 104, 241-246, 286 КАС України , ст. ст. 19, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 121, 245, 251, 252 КУпАП, ч. 5 ст. 14, ст. ст. 32, 35, 37 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. , п.п. 1.3, 1.9, 31.1., 31.3, 32.2 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306,-

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.І. Дудник