Справа № 826/2373/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2019 року № 826/2373/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГенерального прокурора Луценка Юрія Віталійовича
провизнання протиправним і скасування наказу
представники сторін:позивача - ОСОБА_2, відповідача - Бузинська Г.М.
ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генерального прокурора Луценка Ю.В. (надалі - відповідач), в якому просив скасувати наказ від 24.04.2017 №101-к «Про позбавлення класного чину» як протиправний. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем всупереч вимогам Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 №1796-XII (далі - Дисциплінарного статуту прокуратури України), а саме: позбавлення класного чину можливе лише одночасно із звільненням. Також позивач вказував на розбіжності у формулюваннях підстав позбавлення його класного чину та звільнення, зазначав, що Положення про класні чини працівників прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 №1795-XII (далі - Положення №1795), не існує.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано для вирішення судді Пащенку К.С.

19.02.2018 ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №826/2373/18 та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 05.04.2018 за правилами загального позовного провадження.

19.03.2018 відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наказом прокурора Донецької області від 12.04.2017 №817-к за порушення вимог Закону України 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697), Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказ Генерального прокурора України від 28.11.2012 №123 (далі - Кодекс професійної етики), вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його чесності, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області. Прокурор Донецької області дійшов висновку, що позивач своїми діями дискредитував себе як представника прокуратури та зашкодив авторитету органу, чим вчинив ганебний вчинок, скомпрометувавши високе звання працівника прокуратури. Таким чином, ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону №1694, ст. 18 Кодексу професійної етики. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2017 у справі №805/1764/17, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування зазначеного наказу. За таких обставин прокурором Донецької області до Генеральної прокуратури України направлено подання від 13.04.2017 №11/543-554вих-17 про позбавлення ОСОБА_1 класного чину. На підставі цього подання з урахуванням вимог п. 10 Положення №1795, наказом Генерального прокурора України від 24.04.2017 №101-к позивача був позбавлений класного чину «молодший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 15.10.2010 №1370-к. Указане рішення Генеральним прокурором прийнято не на підставі Дисциплінарного статуту прокуратури України, а саме відповідно до вимог Положення №1795.

05.04.2018 після виконання дій, передбачених ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 31.05.2018.

31.05.2018 заслухавши в судовому засіданні представників сторін та зважаючи на заявлене клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд ухвалив адміністративну справу №826/2373/18, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом прокурора Донецької області від 12.04.2017 №817-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Донецької області.

Наказом Генерального прокурора від 24.04.2017 №101-к ОСОБА_1 на підставі п. 10 Положення №1795 був позбавлений класного чину «молодший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 15.10.2010 №1370-к.

Листом №11-22185-17 від 02.01.2018 позивача проінформовано про наявність оскаржуваного наказу. Поштове відправлення №037 від 03.01.2018 із листом №11-22185-17 від 02.01.2018 та копією оскаржуваного наказу позивачем отримано у поштовому відділенні 12.01.2018.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Законність наказу прокурора Донецької області від 12.04.2017 №817-к про звільнення позивача з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Донецької області була предметом судового розгляду у справі №805/1764/17. Під час розгляду вказаної справи судами були встановлені наступні обставини.

Позивач з 20.08.2001 працював в органах прокуратури Донецької області на різних посадах. Відповідно до наказу прокурора Донецької області від 14.04.2016 №1101-к, обіймав посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області. Класний чин «молодший радник юстиції» позивачу присвоєно наказом Генерального прокурора України від 15.10.2010 №1370-к.

Прокуратурою Донецької області на підставі наказу прокурора Донецької області від 02.03.2017 №624-к та інформації ГУ НП України в Донецькій області, наданої на запит прокуратури Донецької області щодо притягнення в період 2016-2017 років до адміністративної відповідальності працівників прокуратури області, проведено службову перевірку за фактом порушення Кодексу професійної етики прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області ОСОБА_1, за результатом якої 11.04.2017 складено висновок, яким встановлені грубі порушення позивачем вимог Закону №1697, Кодексу професійної етики та зазначено, що останній заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Зокрема службовою перевіркою встановлено, що 15.01.2017 о 02:10 годині працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР №251327 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та одночасно стосовно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 708443 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до постанови серії АР №708443 від 15.01.2017 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що не має можливості пред'явити своє посвідчення водія через те, що воно знаходиться у м. Донецьку, з постановою погодився та сплатив штраф у сумі 425,00 грн. За ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали стосовно ОСОБА_1 органами поліції направлені для розгляду до Краснолиманського міського суду Донецької області. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №251327, останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаним висновком від 11.04.2017 за результатами службової перевірки позивача ознайомлено 12.04.2017. На підставі висновку службової перевірки наказом прокурора Донецької області №817-к від 12.04.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», керуючись п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 43, пп. 4 п. 51 розділу ХІІІ «Перехідних положень» Закону №1697, ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст.ст. 10, 11, 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, за порушення вимог Закону №1697, Кодексу професійної етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його чесності, звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області. Наказом прокуратури Донецької області від 05.05.2017 №936-к дату звільнення ОСОБА_1 перенесено з 12.04.2017 на перший робочий день після закінчення хвороби - 21.04.2017, у зв'язку з наданням ним листка непрацездатності.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону №1697, постанови Верховної Ради України від 06.11.1991 №1795 та №1796 втрачають чинність одночасно з втратою чинності п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 462, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч.ч. 3, 4, 6, 11 ст. 501, ч. 3 ст. 512, ст. 53 щодо класних чинів Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789). Відповідно ж до пп. 1 п. 3 розділу XII Закону №1697 вищевказані статті Закону №1789 стосовно осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності Закону №1697, продовжують діяти.

За ч. 2 ст. 462 Закону №1789, прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: 1) недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом; 2) порушення «Присяги працівника прокуратури» чи відмови від її прийняття; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; 4) за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; 5) припинення громадянства України; 6) притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; 7) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; 8) у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

У відповідності до п. 12 Розділу IV Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 12.10.2016 №357 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 за №1450/29580), який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин, за наявності визначених законодавством підстав, Генеральному прокурору України вносяться подання про позбавлення класного чину або пониження працівника в класному чині.

Згідно п. 10 Положення №1795, працівники органів прокуратури, яким присвоєно класні чини, перебувають у них довічно. Позбавлення класного чину може мати місце при звільненні працівника з органів прокуратури за проступки, що порочать його.

Позивача було звільнено з органів прокуратури наказом прокурора Донецької області від 12.04.2017 №817-к Бондаренка Є.В. у зв'язку із тим, що своїми діями ОСОБА_1 дискредитував себе, як представника прокуратури, та зашкодив авторитету прокуратури, чим вчинив ганебний вчинок, скомпрометувавши високе звання працівника прокуратури.

Суд вважає, що зазначеним у Положенні №1795 поняттям «проступком, що порочить працівника прокуратури», охоплюється поняття «ганебний вчинок», внаслідок якого було скомпрометовано високе звання працівника прокуратури, за який ОСОБА_1 було звільнено наказом прокурора Донецької області від 12.04.2017 №817-к.

Як було встановлено судом, подання про позбавлення ОСОБА_1 класного чину «молодший радник юстиції» було направлено прокурором Донецької області Бондаренком Є.В. на адресу Генерального прокурора 13.04.2017, що свідчить також і про дотримання встановленого порядку позбавлення класного чину працівника прокуратури, який звільняється в порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1697, Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

З огляду на викладене суд відкидає посилання позивача на можливість позбавлення класного чину лише одночасно із звільненням, яке проводиться в порядку накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Також судом відкидаються посилання позивача на невідповідність підстав накладення дисциплінарного стягнення, зазначені в наказі про його звільнення та в оскаржуваному наказі, оскільки в останньому міститься посилання на наказ прокурора області лише в частині обставин, які дають підстави для застосування до позивача п. 10 Положення №1795, а тому зазначені накази не містять суперечностей.

Не відповідає дійсності і твердження позивача про відсутність на теперішній час самого Положення №1795, оскільки, як зазначалося вище, відповідно до п. 4 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону №1697, воно втрачає чинність одночасно з втратою чинності положеннями Закону №1789 щодо класних чинів, а відповідно до пп. 1 п. 3 розділу XII Закону №1697 такі положення стосовно осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності Закону №1697, продовжують діяти.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

За до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, надаючи оцінку діям відповідача, вважає, що вони вчинені у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а наказ від 24.04.2017 №101-к прийнятий обґрунтовано та своєчасно, а тому суд не вбачає підстав для визнання його протиправним. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко