Справа № 826/21955/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2019 року № 826/21955/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни
провизнання протиправними дій, рішення та зобов'язання вчинити певні дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд, відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни (далі - Уповноважена особа ФГВФО здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Український професійний банк» Пантіна Л.О., Уповноважена особа, відповідач 2) про:

- визнання протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Пантіної Любов Олександрівни щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Пантіну Любов Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 127 330,89 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за договором банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р. укладеним з Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/21955/15, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.02.2016 року зупинено провадження в адміністративній справі № 826/21955/15 до винесення Конституційним Судом України рішення за наслідками розгляду подання Верховного Суду України від 08 липня 2015 року щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. ст. 21, 22, ч. ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Повістками про виклик представників сторін викликано в судове засідання на 23.01.2019 року з метою з'ясування питання щодо можливості поновлення провадження в адміністративній справі № 826/21955/15.

Ухвалою суду від 23.01.2019 року поновлено провадження в адміністративній справі № 826/21955/15, а розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Пантіної Любов Олександрівни щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.05.2015 між ним та ПАТ "Український професійний банк" був укладений договір банківського вкладу № 352118, по умовам якого Банком було відкрито особовий та рахунок нарахованих процентів.

В це же день на вказаний вище рахунок було зараховано грошові кошти в розмірі 127 330, 89 грн.

В подальшому, позивачу стало відомо, що згідно постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 р. № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 серпня 2015 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато виплату коштів вкладникам даного Банку.

На звернення позивача до Уповноваженої особи про надання інформації/пояснення щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, отримав лист від 27.08.2015 №01-10/4087, яким ОСОБА_1 повідомлено, що договір банківського вкладу від 28.05.2015р. № 352118, укладений між нею та Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк", та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, з метою відновлення порушених, на думку позивача, прав, свобод та інтересів необхідно визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договорута зобов'язати відповідачів вчинити певні дії пов'язані з поновленням його прав як вкладника ПАТ «Український професійний банк».

Представник відповідача 1 подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що Фонд не володіє первинними документами (платіжними дорученнями, договорами тощо) та не може спростувати чи підтвердити ті чи інші операції по рахунках позивача.

У поданому до суду відзиві, відповідач 2 заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи тим, що за результатами перевірки було виявлено рахунки фізичних осіб, кошти на яких (в межах гарантованої суми) виникли шляхом фактичного перерахування з поточних і депозитних рахунків інших фізичних осіб та/або юридичних осіб (сума на яких перевищувала суму, яка відшкодовується Фондом або не відшкодовується Фондом взагалі), внаслідок чого збільшилась гарантована сума відшкодування коштів фізичних осіб, за рахунок Фонду. Зокрема, було виявлено, що на рахунок № НОМЕР_3, відкритий на ім'я ОСОБА_1, що є позивачем у даній справі відповідно до Договору банківського рахунку від 28.05.2015р. № 352118, здійснено перерахування коштів у сумі 127 330, 89 грн. з поточного рахунку фізичної особи - ОСОБА_4, який також відкритий у ПАТ «Український професійний банк». Таке перерахування коштів, як зазначає відповідач, було здійснено під час дії постанови Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» від 30.04.2015 № 293/БТ, відповідно до якої в діяльності Банку діяло обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В зв'язку з цим, комісією банку з перевірки договорів (інших правочинів) було прийнято рішення, яке оформлене Протоколом № 21 від 17.08.2015, з урахуванням додатку до нього - Протоколу № 1 від 26.06.2015, яким були затверджені результати перевірки, якою виявлено правочини (договори), що є нікчемними згідно із ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

А тому, відповідач вважає, що підстави включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відсутні, а отже, позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1, (далі - Вкладник) укладено Договір банківського вкладу «СТАНДАРТ» № 352118, особовий рахунок № НОМЕР_4; Рахунок нарахованих процентів № НОМЕР_4.

За умовами вказаного Договору Вкладник передає, а Банк приймає на умовах цього договору грошові кошти у сумі 127 330, 89 грн., строком на 1 місяць. Датою повернення Вкладу є 30 червня 2015 року. Процентна ставка вкладу встановлюється у розмірі 21% річних.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Вкладник передає вклад Банку готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку або іншого вкладного рахунку, відкритого в Банку чи в іншому уповноваженому банку України. Також на вкладний рахунок Вкладника можуть зараховуватися кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи. У цьому разі вважається, що Вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний рахунок.

Вкладник зобов'язується внести або перерахувати вклад, вказаний в п. 1.1 Договору, протягом п'яти банківських днів з дати підписання Сторонами цього договору (п. 2.2).

Відповідно до платіжного доручення № 5 від 28.05.2015 року, на вказаний вище рахунок були внесені кошти в розмірі 127 330, 89 грн. від ОСОБА_4 з призначенням платежу «перерахування коштів на вклад № 352118 від 28.05.2015 року».

Як встановлено під час розгляду справи, постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" від 30 квітня 2015 року № 293/БТ Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» віднесено до категорії проблемних та останньому встановлено наступні обмеження в його діяльності, зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі - ПАТ «УПБ») до категорії неплатоспроможних» від 28 травня 2015 року № 348, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 травня 2015 року прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» № 107, згідно з яким з 29 травня 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну. Тимчасову адміністрацію в АТ «УПБ» запроваджено строком на три місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» від 28 серпня 2015 року № 562, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 серпня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 158, згідно з яким з 31 серпня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УПБ» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання; уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «УПБ» призначено Пантіну Любов Олександрівну та останній делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ», визначені ст. ст. 37 та 38, частинами першою та другою ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на один рік по 30 серпня 2016 року включно.

На звернення позивача від 07.08.2015 року та 11.08.2015 року про внесення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та надання інформації щодо відмови йому у виплаті гарантованої суми з відповідними копіями документів, у разі заблокування такої виплати, 27 серпня 2015 року на адресу позивача надійшов лист за вих. № 01-10/4087 згідно якого ОСОБА_1, було повідомлено, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу "СТАНДАРТ" № 350587 від 28.05.2015 року (операції з внесення 28.05.2015 року грошових сум на рахунок № НОМЕР_4) є нікчемними відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 228 ЦК України.

Незгода позивача з діями відповідача щодо невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та необхідність в зобов'язанні відповідача вчинити певні дії обумовили позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Окрім цього, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (в редакції до внесення змін згідно із рішенням від 29 вересня 2014 № 104, які набрали чинності 11 листопада 2014 року) (далі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Положення № 14 перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Між тим, після внесення змін до п. 3 розділу ІІІ вказаного Положення № 14, цим пунктом передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім іншого, формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Після внесення змін до п. 4 розділу ІІІ Положення № 14 абзацом першим цього пункту передбачено, що перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом другим розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом четвертим розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом шостим цього розділу вказаного Положення встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2015 року комісією з перевірки договорів, призначеної наказом № 26/ТА від 29.05.2015, прийнято рішення, оформлене Протоколом № 21, відповідно до якого затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори), що є нікчемними згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно переліку, який є додатком до цього рішення, у тому числі й договір банківського рахунку від 28.05.2015 № 352118.

Так, в ході перевірки було встановлено, що операція за рахунком №2118, відкритим на ім'я позивача здійснена 28.05.2015 р. (напередодні запровадження тимчасової адміністрації), тобто у період, коли діяла постанова Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої в діяльності Банку діяло обмеження не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Також Комісією з перевірки договорів (інших правочинів) було встановлено, що за рахунком № НОМЕР_3, відкритим на ім'я ОСОБА_1 відповідно до Договору банківського вкладу № 352118 від 28.05.2015, здійснено перерахування коштів у сумі 127 330, 89 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_2 фізичної особи - ОСОБА_4, який також відкритий у ПАТ «УПБ».

Станом на 28.05.2015 року на рахунку № НОМЕР_2 фізичної особи - ОСОБА_4, відкритому у ПАТ «УПБ» обліковувались грошові кошти, які в загальному розмірі значно перевищували граничний розмір, що підлягав відшкодуванню Фондом у разі ліквідації Банку.

Таким чином, ОСОБА_4 була саме кредитором банку.

Як встановлено перевіркою, 28 травня 2015 року ОСОБА_4 дізнавшись про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та до категорії неплатоспроможних перерахувала на свій поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_2 грошові кошти, що знаходилися на її вкладних рахунках (достроково повернувши вклади) у розмірах, а саме: 503 467, 91 грн., 102 127, 31 грн., 276 750, 00 грн., 38 985, 67 грн.

При цьому, у зв'язку з тим, що 28.05.2015 року Банк вже не здійснював повернення вкладникам їх грошових коштів (через їх відсутність), ОСОБА_4 здійснила перерахування грошових коштів на депозитні рахунки 5 (п'яти) фізичних осіб у сумах, які не перевищують розмір, що гарантуються Фондом, а саме: 127 330, 89 грн., 197 000,00 грн., 200 000,00 грн., 199 000,00 грн. та 198 000,00 грн. (127 330,89 грн. відповідно переказувалися ОСОБА_1 - позивачу).

Після перерахунку коштів від 28.05.2015 р. на поточному рахунку ОСОБА_4 у ПАТ «УПБ» залишилися грошові кошти у розмірі 00, 00 грн.

Таким чином, з метою штучного виведення своїх грошових коштів, ОСОБА_4 28.05.2015 здійснила перерахування грошових коштів у розмірі, що є тотожною сумі, що гарантується Фондом (до 200 000,00 грн.) на п'ять рахунків, відкритих на різних фізичних осіб.

Тобто, внаслідок укладення нікчемного правочину, кредитору Банку (ОСОБА_4) були надані переваги перед іншими кредиторами прямо не встановлені законом або внутрішніми документами Банку, що в свою чергу призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм чинного законодавства.

Таким чином, на підставі викладеного, відповідачем 2 Договір банківського вкладу «СТАНДАРТ» укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УПБ» визнано таким, що не спрямований на реальне настання наслідків правочину (отримання % річних за вкладом), а на виведення грошових коштів ОСОБА_4 за рахунок коштів ФГВФО. Такий договір направлений на заволодіння державними коштами, отже порушує публічний порядок та, відповідно, є нікчемним.

Надаючи оцінку встановленим під час розгляду справи обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписами ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Суд зазначає, що доводи відповідача 2, викладені в відзиві на позовну заяву щодо отримання певних переваг перед іншими вкладниками стосуються не позивача, а іншої особи, а відтак, не можуть бути враховані при вирішенні даної справи.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій особи, на яку вказує відповідач суду останнім надано не було.

Окрім цього, при укладанні договору банківського вкладу № 352118 від 28.05.2015 року та здійсненні операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку додаткових пільг чи переваг надання Банком кредитору або вкладнику судом не встановлено, а тому суд також вважає безпідставним посилання відповідача на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як встановлену підставу визнання договору банківського вкладу нікчемним. При цьому, суд наголошує, що питання гарантування виплати відшкодування за договором банківського вкладу це гарантований Законом обов'язок держави.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно зі статтею 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя).

Статтею 1062 ЦК України визначено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Подібні положення передбачені пунктом 10.12 "Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, за яким кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Отже, перерахування коштів з одного рахунку на інший є виконанням банком свого обов'язку за договором банківського рахунку.

У той же час, списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється, зокрема, відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків, «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22, згідно з пунктом 1.4 Глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відтак, доводи представника відповідача 2 про нікчемність перерахування коштів з рахунку особи-кредитора банку на рахунки позивача є необґрунтованими, оскільки до цих правовідносин, у даному випадку, не можуть бути застосовані положення пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 справа 826/1476/15, зазначено, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не може бути застосована. В такому випадку Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивачів будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий відповідний наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

Таким чином, положення статті 228 ЦК України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійснення власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом встановлено, що договір банківського вкладу укладений між позивачем та ПАТ «Український професійний банк», який на думку Уповноваженої особи Фонду є нікчемним, укладений до початку віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних, розміщення вкладів відбулось також до початку процедури виведення банку з ринку.

За таких обставин позивач є вкладником ПАТ «Український професійний банк», на рахунках якого на момент віднесення банку до категорії неплатоспроможних знаходився вклад, відповідно на нього поширюються гарантії, встановлені статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 справа 802/351/16-а, постанові Верховного Суду від 27.11.2018 справа №826/2322/16.

Вказане спростовує висновок Уповноваженої особи про правомірність визнання договору банківського вкладу (депозиту) № 352118 від 28.05.2015 року та операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, посилання Уповноваженої особи на постанову правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент укладання договору банківського вкладу від 28.05.2015 року «СТАНДАРТ» № 352118, особовий рахунок № НОМЕР_4; Рахунок нарахованих процентів № НОМЕР_4, та, на її переконання, перешкоджала його укладенню, судом оцінюється критично, оскільки зазначена постанова становить банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі № 804/1930/16 (адміністративне провадження № К/9901/11306/18).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Уповноваженою особою не доведено наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону, для визнання нікчемним Договору № 352118 від 28.05.2015 року та операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, висновок про нікчемність укладеного з позивачем правочину є таким, що ґрунтується на припущеннях та ймовірності, а отже є необґрунтованим і безпідставним, не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Також, відповідачем не надано доказів наявності інших підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, внаслідок яких правочин позивача з ОСОБА_1 є нікчемним.

Отже, встановлені обставини дають підстави для висновку про необґрунтованість невключення Уповноваженою особою Фонду Договору банківського вкладу ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників з визначенням розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, тому підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору.

Вирішуючи позовну вимогу позивача щодо зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Пантіну Любов Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 127 330,89 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за договором банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р. укладеним з Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Діючими нормативно-правовими актами не передбачено, після складання Переліку вкладників, функцій Уповноваженої особи щодо повторного складання або перезатвердження Переліку вкладників.

У той же час, пунктом 6 розділу ІІІ Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Виходячи з системного аналізу вказаних нормативно-правових актів, суд дійшов до висновку про те, що надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 розділу ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, Уповноважена особа ФГВФО здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Український професійний банк» Пантіна Л.О. невключивши ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників з визначенням розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, діяла не у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ч. 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 статті 6 КАС України).

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Договору банківського вкладу (депозиту) "Стандарт" № 352118 від 28.05.2015р.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 321 (триста двадцять одна) грн. 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко