Справа № 826/7859/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/305
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2019 року № 826/7859/18

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про зобов'язання нарахувати пенсію відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 03.10.2017 року та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням трудового стажу, з долученням до нього років за Списком 1 та відповідно до заяви від 20.11.2017 року.

Ухвалою суду від 12.06.18 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку письмового провадження згідно ст. 263 КАС України.

19.07.2018 року відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Станом на 20.11.2017 р. розмір пенсії позивача згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" становить 7 476, 43 грн.

20.11.2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (із змінами, внесеними згідно із Законом від 03.10.2017 року № 2148-VІІ).

Листом від 12.03.2018 року № 13326/05 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" (із змінами, внесеними згідно із Законом від 03.10.2017 року № 2148-VІІ) відмовлено, так як розмір пенсії зменшується і буде становити 5 780, 81 грн.

23.03.2018 р. та 04.04.2018 р. позивач повторно звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (із змінами, внесеними згідно із Законом від 03.10.2017 року № 2148-VІІ).

Листом від 16.04.2018 р. №1002/03/х-715, х-715/1 позивача додатково повідомлено про те, що період роботи в зоні, а саме - з 11.06.1987 р. по 17.06.1987 р. врахований до загального страхового стажу в кратності як ліквідатор ЧАЕС, а також надано детальний розрахунок розміру отримуваної пенсії.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправним дії відповідача щодо відмови відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 03.10.2017 року та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у врахуванні трудового стажу, з долученням до нього роки за Списком 1 та відповідно до заяви від 20.11.2017 року.

Зокрема, позивач зазначає, що його трудовий стаж становить 51 рік 11 місяців, з яких за списком №1 - 27 років 5 місяців.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було здійснено розрахунок розміру пенсії за віком за заявою позивача відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (осучаснення пенсії), і за наслідками перерахунку її розмір виявився меншим, ніж дійсний розмір пенсії позивача. Тобто, перерахунок пенсії за заявою позивача призведе до порушення його прав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Положеннями ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Станом на 20.11.2017 р. позивач отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII, і вона становить 7 476, 43 грн.

Питання переведення з одного виду пенсії на інший також є предметом регулювання Закону № 1058-IV, згідно ч. 3 ст. 45 якого переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

11.10.2017 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Згідно п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з врахуванням внесення змін Законом № 2148-VIII, особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

П. 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, після набрання чинності № 2148-VIII відповідач зобов'язаний був без звернення позивача провести перерахунок його пенсії згідно вимог вказаного Закону і виплачувати пенсію у більшому у порівнянні розміру пенсії.

Згідно відповідей від 12.03.2018 р. №13326/05, від 16.04.2018 р. №1002/03/х-715, х-715/1 відповідачем наведено розрахунок пенсії позивача, здійснений згідно вимог ст. 4-3 Закону № 1058-IV та Закону № 2148-VIII, а саме:

з врахуванням стажу роботи за період з 01.09.1955 р. по 30.04.2008 р. та заробітної плати за вислугу років у 1988 р., починаючи з 01.07.1987 р. по 30.06.1988 р., із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016 р. - 3764 грн., розмір пенсії становить 6 807, 47 грн.;

з врахуванням стажу роботи з 01.09.1955 р. по 30.04.2008 р. та заробітної плати за період, починаючи з 01.07.2000 р. по 30.04.2008 р., із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016 р. - 3764 грн., величини оцінки одного року страхового стажу 1%, розмір пенсії становить 5 780, 81 грн.;

повідомлено про врахування періоду роботи в зоні, а саме - з 11.06.1987 р. по 17.06.1987 р. до загального страхового стажу в кратності як ліквідатора ЧАЕС.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідачем не дотримано вимоги п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV щодо автоматичного перерахунку пенсії позивача та порівняння його дійсної пенсії з осучасненою, яка виявилася меншою за дійсну.

Щодо неврахування періоду роботи на ЧАЕС та за списком №1 при розрахунку осучасненої пенсії суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1, 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Листом від 16.04.2018 р. №1002/03/х-715, х-715/1 позивача повідомлено про врахування періоду роботи в зоні ЧАЕС, а саме - з 11.06.1987 р. по 17.06.1987 р. до загального страхового стажу в кратності як ліквідатора ЧАЕС.

Тобто, відповідачем наявність вказаного стажу не заперечується, і його враховано при розрахунку розміру пенсії позивача.

Під час розрахунку розміру пенсії позивача для її осучаснення відповідачем мав братися той розрахунок пенсійного стажу, який був наявний в матеріалах пенсійної справи. Оскільки згідно попередньо проведеного розрахунку пенсії позивача, викладеного у листі від 16.04.2018 р. №1002/03/х-715, х-715/1 період роботи в зоні ЧАЕС враховано, він автоматично враховується і при осучасненні пенсії.

Щодо наявності у позивача стажу роботи за списком №1 - 27 років 5 місяців - суд зазначає, що станом на час проведення осучаснення пенсії позивач отримував саме пенсію по інвалідності, призначену згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-XII, а не пенсію за списком №1, тому відповідачем при осучасненні його пенсії порівняно її дійсний розмір і розмір згідно п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Суд презюмує, що при обранні виду пенсії (до 11.10.2017 р.) позивачем з двох можливих видів пенсії - по інвалідності як чорнобильця і за списком №1 - ним обрано більший розмір пенсії, тому при проведенні осучаснення в нього залишається найбільша з можливих пенсій, з якою і робилося порівняння при осучасненні.

Для розрахунку пенсійного стажу позивача в інший спосіб у відповідача не було підстав, оскільки всі можливі пільги при визначенні пенсійного стажу позивача мали враховуватися станом на час первісного призначення йому пенсії, а не при її осучасненні.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про те, що при проведенні осучаснення пенсії позивача з 11.10.2017 р. згідно Закону № 2148-VIII відповідачем не було враховано всі його складові та коефіцієнти, що призвело до невірного висновку про те, що вказаний розмір пенсії менший, ніж розмір чинної пенсії позивача.

Окремо суд зазначає, що звертаючись до відповідача з заявою від 20.11.2017 р., позивач очевидно хотів отримати збільшення розміру пенсії, а не її зменшення у порівнянні з отимуваною, тому відмова у переведенні його на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (із змінами, внесеними згідно із Законом від 03.10.2017 року № 2148-VІІ), що призвело б до зменшення розміру пенсії, не може вважатися протиправною.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 25.02.19 р.