Справа № 640/20262/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2019 року № 640/20262/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва

Вольф Тетяни Леонідівни

третя особа Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

про визнання протиправною та скасування постанови

від 23.10.2018 №57369968 в частині,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Вольф Тетяни Леонідівни від 23 жовтня 2018 року ВП №57369968 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що містяться на рахунку НОМЕР_4 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», та пенсію, що міститься на рахунку НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05 жовтня 2018 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №57369968 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення з боржника ОСОБА_1, на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 60 181,75 грн.

20 листопада 2018 року при зверненні в AT КБ «Приватбанк» позивачу стало відомо, що на грошові кошти на рахунках в AT КБ «Приватбанк» на ім'я позивача (ОСОБА_1.) , постановою приватного виконавця накладено арешт.

За місцем роботи ОСОБА_1, позивач дізналася, що до Державного Підприємства «Академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» надійшла постанова приватного виконавця про відрахування з заробітної плати позивача в розмірі 20 %.

Як стверджує позивач, 22 листопада 2018 року через ідентифікатор доступу сторін виконавчого провадження з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо, що в виконавчому провадженні №57369968 приватним виконавцем Вольф T.JI. були винесені наступні постанови: від 23 жовтня 2018 року про арешт коштів боржника, від 25 жовтня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, від 25 жовтня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату.

Разом з тим, позивач зазначила, що копії вказаних постанов не отримувала.

23 листопада 2018 року позивач звернулася до приватного виконавця Вольф T.JI. з заявою про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунках НОМЕР_4, НОМЕР_3 в AT КБ «Приватбанк», відкриті на ім'я ОСОБА_1, які є рахунками для виплати заробітної плати та пенсії .

Однак приватний виконавець Вольф T.JI. не винесла постанови про зняття арешту з рахунків боржника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2019 задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) до прийняття судового рішення у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та призначено судове засідання.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що накладення арешту заборонено на кошти на рахунках із спеціальним режимом використання; обмеження щодо накладення арешту передбачені самою оскаржуваною постановою; рахунок, на якому арештовані кошти, передбачений також для виплати інших коштів; банк прийняв постанову про арешт коштів та не повернув її, хоча у разі наявності законодавчої заборони щодо накладення арешту на кошти, банк повертає таку постанову без виконання.

Третя особа до суду своєї позиції відносно предмету позову не подавав.

Суд у судовому засіданні 19 лютого 2019 року на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною, на підставі виконавчого напису від 19 вересня 2018 року №5102, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. щодо стягнення з боржника коштів, відкрито виконавче провадження №57369968 щодо стягнення з боржника - ОСОБА_1, на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 60 181,75 грн.

Вказана постанова 05 жовтня 2018 року відповідно до наявного в справі супровідного листа, направлена відповідачем за адресою позивача рекомендованим листом. Відповідно до відмітки про отримання на рекомендованому поштовому повідомленні, вказана кореспонденція була отримана позивачем особисто за власним підписом 09 жовтня 2018 року.

23 жовтня 2018 року, відповідачем в межах виконавчого провадження №57369968 прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках: АБ «Укргазбанк», AT «ОТП Банк», AT «Ощадбанк», AT «Піреус банк МКБ», AT «Прокредит банк», AT «Райффайзен Банк Аваль», AT «УкрСиббанк», AT «Альфа Банк» , AT «ВТБ Банк» , AT «Комерційний банк Глобус» , AT КБ «Приват Банк», AT «КредіАгріколь Банк», AT «Кредобанк», AT «Кристалбанк», AT «Перший інвестиційний банк» , AT «Сбербанк», AT «Укрсоцбанк» , AT «УніверсалБанк» , AT КБ «Правекс-банк», AT «Таскомбанк», AT «ПУМБ», AT «Юнекс Банк» , AT КБ « Акордбанк» , AT «Мегабанк», та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 66 199,92 грн.

25 жовтня 2018 року відповідачем в межах виконавчого провадження №57369968 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1, що отримує дохід в Управлінні пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва, якою постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишилася після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також, 25 жовтня 2018 року відповідачем в межах виконавчого провадження №57369968 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1, що отримує дохід в Державному підприємстві «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка, якою постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишилася після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як стверджує у позовній заяві позивач, 22 листопада 2018 року через ідентифікатор доступу сторін виконавчого провадження з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження позивач дізналася, про винесення приватним виконавцем Вольф T.JI. в виконавчому провадженні №57369968 вищевказаних постанов.

Після чого, позивач 22 листопада 2018 року звернулася до приватного виконавця Вольф T.JI. з заявою про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунках НОМЕР_4, НОМЕР_3 в AT КБ «Приватбанк», відкриті на ім'я ОСОБА_1, з огляду на те, що вказані рахунки є рахунками для виплати заробітної плати та пенсії.

Листом від 27 листопада 2018 року приватний виконавець повідомила позивача, що заява про знаття арешту з грошових коштів містяться на рахунках НОМЕР_4, НОМЕР_3 в AT КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню, оскільки АТ КБ «Приватбанк» прийняв постанову про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2018 року №57369968, отже карткові рахунки не відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Вважаючи постанову приватного виконавця виконавчого округу Вольф Тетяни Леонідівни від 23 жовтня 2018 року ВП №57369968 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату та пенсію, неправомірною та такою, що порушує її права, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон №1404-VIII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі по тексту - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписи статті 18 Закону закріплюють, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

При цьому, згідно з пунктом 8 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Водночас, згідно з частиною другою статті 48 Закону №1404-VIII, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, статтею 73 Закону України №1404-VIII передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв'язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як зазначає позивач, виконавцем накладено арешт на рахунок позивача який використовується для виплати йому заробітної плати та пенсії.

Відповідно до довідки від 20 листопада 2018 року №GAKDHFIASIRHN4V, виданої АТ КБ «Приватбанк», заробітна плата від Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України» перераховується на картковий рахунок НОМЕР_4.

Також, відповідно до довідки від 20 листопада 2018 року №683PCGUFS6Q6R17, виданої АТ КБ «Приватбанк», тип карткового рахунку НОМЕР_3 - Пенсійна картка для виплат.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника встановлений статтею 70 Закону №1404-VIII.

Так, у відповідності до вказаної статті частини другої, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, вона повідомила виконавця про те, що вказані рахунки використовується для отримання заробітної плати за місцем роботи та пенсії.

Положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

З аналізу наведених норм вбачається, що держава гарантувала та захистила право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальні виплати.

Виконавцем було порушено порядок звернення стягнення на кошти боржника, так як були відсутні підстави, для накладення арешту на рахунки боржника на які здійснюється виплата заробітної плати та пенсія.

Арешт коштів на рахунки позивача на який перераховується заробітна плата та пенсія є неправомірним, оскільки позбавляє позивача можливості отримувати нараховану заробітну плату та соціальні виплати, що, в свою чергу, позбавляє заявника необхідних коштів на існування, чим порушує його права, передбачені Конституцією та Законами України.

Внаслідок накладення арешту на рахунок, на які здійснюється зарахування заробітної плати та пенсії, позивач позбавляється можливості користуватися заробітною платою та соціальними виплатами тривалий час.

Приватним виконавцем не перевірено цільове використання рахунків НОМЕР_4 та НОМЕР_3 на які накладено арешт.

Відповідно до статті 59 Закону №1404-VIII, арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Оскільки судом встановлено протиправність прийняття приватним виконавцем постанови про накладення арешту на рахунки НОМЕР_4 та НОМЕР_3, відкриті АТ КБ «Приватбанк», суд приходить висновку про наявність підстав для зобов'язання приватного виконавця зняти арешт з вказаних рахунків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі № 344/12102/16-ц.

Частиною дугою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) - задовольнити у повному обсязі.

2. Скасувати постанову від 23 жовтня 2018 року про арешт коштів боржника в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», в частині накладення арешту на рахунки НОМЕР_4 та НОМЕР_3 відкритих на ім'я ОСОБА_1, яка винесена приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні №57369968.

3. Зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяну Леонідівну зняти арешт з рахунків НОМЕР_4 та НОМЕР_3, що відкриті в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_1.

4. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, р/р 4007, отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 287, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова