Справа № 520/1202/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 лютого 2019 р. справа № 520/1202/19 Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, пр.Московський, 198/3, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області (61002, вул.Ярослава Мудрого, 26, м.Харків, ), про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області, в якому просить суд: скасувати постанову від 29.01.2019 по ВП №57999399 про накладення штрафу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області в межах ВП №57999399 було 29.01.2019 року накладено на позивача штраф у розмірі 5100 грн. 00 коп. за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18. Представник позивача вказав, що 17.01.2019 року управління повідомило державного виконавця, що розпорядженням відділу від 11.12.2018 року здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1, нарахована сума боргу у розмірі 5216,28 грн. пенсія за жовтень 2018 року, судове рішення виконано у добровільному порядку. Окрім цього, представник позивача зазначив, що листом №16122/46-02-04 від 21.11.2018 року управлінням було сформовано додаткову потребу в бюджетних коштах до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням нарахування боргу по особовому рахунку ОСОБА_1 за червень, вересень, та жовтень 2018 року; 25.09.2018 року листом №13546-46/02-04 управління інформувало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1; 30.11.2018 року листом № 16483-46/02-04 управління інформувало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про рішення суду по яким необхідно здійснити нарахування у грудні 2018 року. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій, в діях управління відсутні як ухилення від виконання рішення суду так і перешкоджання його виконання, відповідно постанова від 29.01.2019 року по ВП №57999399 про накладення штрафу 5100 грн. винесена безпідставно. З огляду на викладене позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. 25.02.2019 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Також представник позивача повідомив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9444/18 щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за жовтень 2018 року виконано в повному обсязі, виплату заборгованості в сумі 5216,28 грн. проведено 22.02.2019 року, що підтверджується випискою з відомості №57 від 21.02.2019 року.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. 25.02.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена правомірно з огляду на те, що Індустріальним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова не виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9444/18 щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за жовтень 2018 року.

Згідно з положеннями ч.1, ч.3 та ч.9 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18, зобов'язано Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 пенсію за жовтень 2018 року. Рішення суду звернуто до негайного виконання.

26.12.2018 року Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист позивачу по справі №520/9444/18.

04.01.2019 на виконання виконавчого листа по справі №520/9444/18 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57999399.

24.01.2019 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області листом №666/46-02-04 від 17.01.2019 року Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова надано інформацію, що відповідно до вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №57999399 віл 04.01.2019 по виконанню рішення суду справа №520/9444/18 від 05.12.2018 року, розпорядженням відділу від 11.12.2018 року здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 Судове рішення виконано у добровільному порядку. Нараховано борг у сумі 5216,28 грн. пенсія жовтень 2018 року, заборгованість по пенсії вважається „поточною" доплатою.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області ВП №57999399 від 29.01.2019 на Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

Не погодившись із вказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено частиною 6 статті 26 цього Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню. Зокрема, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.19 №1404, сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, аналіз вказаних вище норм Закону України "Про виконавче провадження" дозволяє прийти до висновку, що невиконання боржником рішення без поважних причин у визначений строк є підставою для накладення на боржника штрафу.

Як вбачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження, боржника було зобовязано виконати рішення суду негайно, оскільки рішення суду звернуто до негайного виконання, про що зазначено у резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18 та виконавчому листі.

Однак, станом на час винесення оскаржуваної постанови 29.01.2019 року боржник не надав державному виконавцю жодної інформації про перебіг виконання рішення суду.

Суд наголошує, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18 Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зобов'язано саме виплатити ОСОБА_1 пенсію за жовтень 2018 року, а не здійснити її нарахування.

Суд критично відноситься до посилань представника позивача на те, що листом №16122/46-02-04 від 21.11.2018 року управлінням було сформовано додаткову потребу в бюджетних коштах до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням нарахування боргу по особовому рахунку ОСОБА_1 за червень, вересень, та жовтень 2018 року; 25.09.2018 року листом №13546-46/02-04 управління інформувало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1; 30.11.2018 року листом № 16483-46/02-04 управління інформувало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про рішення суду по яким необхідно здійснити нарахування у грудні 2018 року, з огляду на наступне.

Вказана інформація відсутня в матеріалах виконавчого провадження, відповідно оцінити вказані дії боржника під час винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця не було можливості.

Окрім цього, судом встановлено, що наведені дії Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова вчиняло в межах виконання іншого рішення суду, а саме №2040/6203/18 від 30.08.2018 року, що в жодному разі не свідчить про вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18.

Натомість, надана представником позивача службова записка на адресу Головного управління ПФУ в Харківській області з проханням провести нарахування за рішенням суду, в тому числі позивачу, датована 14.02.2019 року, тобто після винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови 29.01.2019 року.

Також, судом встановлено, що в день розгляду справи, 25.02.2019 року представником позивача повідомлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9444/18 щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за жовтень 2018 року виконано в повному обсязі, виплату заборгованості в сумі 5216,28 грн. проведено 22.02.2019 року, що підтверджується випискою з відомості №57 від 21.02.2019 року.

З аналізу наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що державному виконавцю надано право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема, статтями 63, 75 вищезазначеного Закону, відповідно до яких державний виконавець накладає штраф на боржника у разі невиконання ним без поважних причин рішення суду, а у випадку повторного невиконання боржником такого рішення - штраф у подвійному розмірі.

Як встановлено судом, позивачем не було належним чином виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18 та зазначені у адміністративному позові обставини не звільняють позивача від обовязку своєчасного та належного виконання рішення суду.

Виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №520/9444/18 фактично було здійснено 22.02.2019 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 29.01.2019 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області від 29.01.2019 по ВП №57999399 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду винесена з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", а тому, підстави для її скасування відсутні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.11.2018 року по справі №591/2391/17.

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, пр.Московський, 198/3, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області (61002, вул.Ярослава Мудрого, 26, м.Харків, ), про скасування постанови - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та проголошено 25.02.2019 року.

Суддя Біленський О.О.