Справа № 1940/1565/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3566/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.

за участі позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року (рішення ухвалене о 12:55 хв. у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Баб'юка П.М., повний текст рішення складено 23.10.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив визнати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2018 №Ф-, сформовану ГУ ДФС у Тернопільській області на суму 10086,12 грн протиправною та скасувати, визнати Рішення №, прийняте ГУ ДФС у Тернопільській області від 14.06.2018, про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1008,00 грн протиправним та скасувати, визнати протиправним та скасувати Рішення №, прийняте ГУ ДФС у Тернопільській області від 14.06.2018 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині застосування до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 штрафних санкції за несвоєчасне подання звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове пенсійне страхування за 2017 року на суму 170 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ГУ ДФС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 17.02.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 по 17.02.2018, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011 по 17.02.2018 за наслідками перевірки складено Акт №1590/19-00-13-06/НОМЕР_1, на підставі якого ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято оскаржувані рішення. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 14.06.2018 в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170,00 (сто сімдесят) грн за несвоєчасне подання звітності за 2017 рік щодо єдиного внеску. У задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправними і скасування рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 14.06.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2018 №Ф-, - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили ОСОБА_1 та Головне управління ДФС у Тернопільській області. Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційних скаргах.

Апелянт Головне управління ДФС у Тернопільській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Апелянт ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити повністю, а апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Тернопільській області слід задоволити частково покликаючись на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, позивач - ОСОБА_1 на підставі рішення Тернопільської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 19.03.2004 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що їй видано відповідне свідоцтво за №314 від 19.03.2004.

Позивач перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, як самозайнята особа.

Разом з тим, позивач перебуває у трудових відносинах з ТзОВ "Юркомплект" на посаді директора, за період з 01.01.2017 по 30.04.2018 отримувала заробітну плату, з якої сплачено 32827,29 грн на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою №32 від 24.05.2018 виданою ТзОВ «Юркомплект».

З 01.05.2018 по 17.05.2018 головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Тернопільській області, проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 17.02.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 по 17.02.2018, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011 по 17.02.2018.

За наслідками перевірки складено Акт від 24.05.2018 №1590/19-00-13-06/НОМЕР_1 яким встановлено порушення, а саме: не подані звіти про суми нарахованого єдиного внеску за 2014, 2015 та 2017 роки; не нараховано та не сплачено до бюджету 10086,12 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в тому числі 8448,00 грн за 2017 рік та 1638,12 грн - за 1 квартал 2018 року.

На підставі Акта перевірки ГУ ДФС у Тернопільській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2018 №Ф- , прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1008,00 грн., прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченою Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на суму 510,00 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з пп. 14.1.226 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України незалежна професійна діяльність - це діяльність адвокатів, за умови, що такий адвокат не є працівником в межах такої незалежної професійної діяльності.

Така особа зобов'язана дотримуватись вимог пп. 14.1.226 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо заборони перебування найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п. 63.5 статті 63, статті 65, статті 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, індивідуально зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік.

Адвокат здійснює свою діяльність виключно у рамках трудових відносин з роботодавцем (адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням), всі договори про надання правової допомоги укладаються від імені роботодавця, та оплата за послуги адвоката здійснюється від імені роботодавця, то такий адвокат не повинен ставати на облік в контролюючому органі, як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність. Якщо хоча б одна з вищевказаних умов не виконується, то адвокат повинен стати на облік у контролюючому органі, як самозайнята особа.

Відповідно до статті 65 Податкового кодексу України, статті 5 Закону України від 08 липня 2010 року N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, (далі - Порядок №1588), та Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, (далі - Порядок №1162), для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати до контролюючого органу за місцем постійного проживання заяву за формою №5-ОПП, заяву за формою №1-ЄСВ та копію свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Інформація про найменування і місцезнаходження, організаційної форми адвокатської діяльності вноситься до Єдиного реєстру адвокатів України, ведення якого забезпечується Радою адвокатів України.

Відтак, обов'язок стати на облік в контролюючих органах самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, як платник податків і як платник єдиного внеску виникає у адвоката, якщо до Єдиного реєстру адвокатів України внесено запис про здійснення адвокатської діяльності індивідуально, і така діяльність не є припиненою або зупиненою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які використовують найману працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовам, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема і адвокатську діяльність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" базою нарахування єдиного внеску для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Базою нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників єдиного внеску встановлено у розмірі 22 відсотки відповідно до визначеної статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем, платник єдиного внеску визначений пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок відповідно до визначеної бази нарахування єдиного внеску.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт), затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 11.04.2016 №441) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905 (далі - Порядок №460).

Згідно пункту 4 розділу III Порядку №460 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом.

Відповідно до Порядку №460 Звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів:

- засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації ЕЦП відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством;

- на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника та скріплений печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п'яти;

- надсилання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення за умови, що у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п'яти.

Така звітність вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення зі звітністю.

При цьому, у разі втрати або зіпсуття поштового відправлення чи затримки його вручення органу доходів і зборів з вини оператора поштового зв'язку такий оператор відповідає згідно з законом. У такому разі платник єдиного внеску звільняється від будь-якої відповідальності за неподання або несвоєчасне подання такої звітності.

Платник єдиного внеску протягом 5 робочих днів з дня отримання повідомлення про втрату або зіпсуття поштового відправлення зобов'язаний надіслати поштою або надати особисто (на його вибір) органу доходів і зборів другий примірник Звіту разом із копією повідомлення про втрату або зіпсуття поштового відправлення.

Пунктом 15 Порядку №460 зазначено що, при прийнятті Звіту, що подається особисто страхувальником або уповноваженою на це особою, відповідальна особа органу доходів і зборів зобов'язана візуально перевірити наявність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктом 6 цього розділу на паперових носіях.

За відсутності зауважень відповідальна особа органу доходів і зборів, яка приймає Звіт від страхувальника, реєструє Звіт датою фактичного отримання органом доходів і зборів та обов'язково засвідчує власним підписом.

На примірнику, що залишається у платника за його бажанням, проставляється штамп "Отримано".

Звіт вважається прийнятим. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації Звіту та реєстраційний номер.

Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник відповідно до пункту 16 розділу II Порядку №460.

За результатами обробки Звітів поданих в електронній формі платникам єдиного внеску направляється перша квитанція з зазначеною датою фактичного отримання органом ДФС. Після отримання відповіді з Пенсійного фонду України формується друга квитанція з зазначенням результатів обробки.

Відомості зі Звітів страхувальників передаються до Пенсійного фонду України згідно Порядку обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого наказом Міндоходів від 19.09.2013 №494, зареєстрованим в Мінюсті 09.10.2013 за №1733/24265.

Підтвердженням поданої звітності є квитанція №1 та квитанція №2.

Квитанція №1 свідчить про те, що Звіт страхувальника успішно прийнято для подальшого опрацювання. Також, зазначена квитанція містить інформацію, що за результатами приймання та обробки електронного Звіту в Пенсійному фонді України буде сформовано другу квитанцію, що буде надіслана на електронну адресу, з якої було відправлено Звіт (або посереднику).

Квитанція №2 містить інформацію про результат обробки Звіту і повідомляє про внесення чи невнесення відомостей зі звітності страхувальника до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб).

Даний звіт про суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2017 рік позивачем було надіслано поштою, 23.04.2017, тобто із дотриманням строків, визначених чинним законодавством. Доказами подачі вказаного звіту є квитанція №2, однак поданий звіт вважається не прийнятими, оскільки поданий не за встановленою формою, зазначені недостовірні дані в Таблиці 3, а саме не відображено мінімальний страховий внесок.

Як зазначено в ч.2 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний соціальний внесок не входить до системи оподаткування, а відповідно до п. 2 ст. 1 наведеного Закону є консолідованим страховим внеском, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції залишив поза увагою аргумент позивача, що рішення та вимоги ГУ ДФС у Тернопільській області, які оскаржені позивачем, мають наслідком накладання органами державної влади на особу, тобто на останнього, додаткових зобов'язань зі сплати податків (зборів), що становить втручання в її майнові права у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зобов'язання сплачувати ЄСВ з доходу, який позивач не отримує, порушує її конституційне право - право власності на майне» закріплене в ст. 41 Конституції України.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при поданні позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір за позовні вимоги в розмірі 704,80 та за подання апеляційної скарги в розмірі 1056,00 грн.

Відтак, слід стягнути з Головного управління ДФС у Тернопільській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1760.80 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області - задоволити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити у повному обсязі.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року у справі №1940/1565/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 14.06.2018 щодо застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170,00 (сто сімдесят) грн за несвоєчасне подання звітності за 2017 рік щодо єдиного внеску.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 14.06.2018 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2018 №Ф-.

Стягнути з Головного управління ДФС у Тернопільській області () за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 1760,80 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 27.02.2019 року