Справа № 620/181/19
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

27 лютого 2019 року м. Чернігів Справа № 620/181/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до суду з позовом до Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області (далі - Борзнянське ОУПФУ, відповідач) про визнання дій відповідача про припинення пенсії внутрішньо переміщеній особі позивачу протиправними; зобов'язання відповідача повернути заборгованість по пенсії за травень і серпень 2018 року позивачу у сумі 2904,00 грн., звернути постанову суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення заборгованості до негайного виконання та стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є пенсіонером та особою, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, має фактичне місце проживання в с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області, де у встановленому порядку взята на облік до пенсійного фонду, як внутрішньо переміщена особа. Вважає, що у травні 2018 року останню незаконно позбавлено пенсії, що є єдиним джерелом до існування. Після поновлення пенсії, у серпні 2018 року відповідач повторно припинив виплату пенсії та суму заборгованості в порушення вимог чинного законодавства позивачу не повернуто.

29.01.2019 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). У відповідності до ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України заявами по суті є позов та відзив.

19.02.2019 на адресу суду від Борзнянського ОУПФУ, в межах встановленого судом строку, надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначає, що при опрацюванні 16.05.2018 та 09.08.2018 списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» виплату пенсії в сумі 1452,00 грн за травень та за серпень 2018 року припинено. Відповідачем 17.05.2018 та 09.08.2018 на розгляд комісії Ічнянської РДА по розгляду питань пов'язаних з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, подано список для відновлення виплати пенсії. Рішенням комісії від 23.05.2018 № 39 та від 17.08.2018 № 43 виплату пенсії з травня 2018 року та з серпня 2018 року відновлено. Пенсія за травень та серпень 2018 року включена в додаткові списки. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Також відповідач вказує про відсутність підстав завдання позивачу моральної шкоди.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи (а.с.12-13), та перебувала в місцевій установі Пенсійного фонду України на обліку, як одержувач соціальної пенсії (особа з інвалідністю 2 групи з дитинства) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отримувала пенсію.

Згідно посвідчення № НОМЕР_2 позивач з 01.06.2011 є пенсіонером (а.с.15).

Позивач є особою, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та має фактичне місце проживання/перебування - АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою від 26.02.2015 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.14).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Борзнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.01.2015 та отримує соціальну пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з числа внутрішньо переміщених осіб через відділення Ощадбанку, дата виплати 13 число кожного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.05.2018 звернулась до Борзнянського ОУПФУ з заявою щодо виплати пенсії, на яку листом від 06.06.2018 № 1607/05 відповідач повідомив, що при опрацюванні в травні 2018 року списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» виплату пенсії за травень 2018 року припинено та рішенням комісії від 23.05.2018 № 39 виплату пенсії з травня 2018 року відновлено (а.с.17).

Також, 18.07.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою щодо виплати пенсії, у відповідь на яку листом від 23.07.2018 № 12/03/М-2 Борзнянське ОУПФУ зазначило, що при опрацюванні в травні 2018 року списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» виплату пенсії за травень 2018 року припинено та рішенням комісії від 23.05.2018 № 39 виплату пенсії з травня 2018 року відновлено. Також зазначено, що згідно постанови «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365» доплата за минулий час (травень 2018 року) обліковується та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с.18).

В подальшому, на звернення позивача Борзнянське ОУПФУ листом від 24.09.2018 № 16/03/М-2 повідомило позивача, що при опрацюванні в серпні 2018 року списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» виплату пенсії за серпень 2018 року припинено, як такій, що перетнула кордон. Рішенням комісії від 17.08.2018 № 43 виплату пенсії з серпня 2018 року відновлено. Також зазначено, що згідно Постанови «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365» доплата за минулий час (травень 2018 року) обліковується та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Загальний розмір пенсії позивача становить 1452,00 грн в місяць (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів справи пенсія позивачу за травень та серпень 2018 року відновлена, однак не виплачена.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами першою та третьою статті 4 цього Закону передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 7 вищевказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно частини першої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 46 Закону № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (стаття 49 Закону № 1058-IV).

Пунктами 1, 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок). Даний порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі, виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (п.2 Порядку).

Пунктом 4 Порядку встановлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Відповідно до вимог п. 5 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого подання.

Відповідно до п. 12 Порядку за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до п. 13 Порядку комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Згідно п. 14 Порядку у разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що припинення виплати позивачу пенсії було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, і відповідач, не здійснюючи таку виплату, допустив протиправні дії.

Разом з тим, як вбачається з наданих суду виписок з протоколів позивачу продовжено виплату пенсії з травня та серпня 2018 року, проте доказів її виплати за вказаний період суду не надано (а.с.45-46).

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості по пенсії за травень та серпень 2018 року в сумі 2904,00 грн та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по пенсії за травень та серпень 2018 року в сумі 2904,00 грн.

Щодо стягнення з Борзнянського ОУПФУ на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. суд зазначає наступне.

За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частин першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити насамперед: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Наявність кожної із цих складових є обов'язковою умовою для відшкодування шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача заподіяно моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та нанесеною шкодою, яким чином позивач оцінила заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходила, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про звернення рішення суду до негайного виконання, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

При цьому, пунктом першим частини другої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Таким чином заборгованість по пенсії в розмірі 2904,00 грн підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за травень та серпень 2018 року в сумі 2904,00 грн.

Стягнути з Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за травень та серпень 2018 року в сумі 2904,00 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині стягнення пенсії в сумі 2904,00 грн звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_1);

Відповідач: Борзнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області (вул. Г. Коваля, 12-А, м. Ічня, Чернігівська область, 16703, ).

Повне судове рішення складено 27.02.2019.

Суддя О.М. Тихоненко