Справа № 320/606/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року № 320/606/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №57973712 від 26.12.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що виконавче провадження відкрите приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 в порушення ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ОСОБА_1 проживає та зареєстрований в Київській області, майна в м. Харків та Харківській області не має.

Зазначає, що приватний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2018 грубо порушив законні права та інтереси позивача, гарантовані Законом України «Про виконавче провадження», як сторони боржника у виконавчому провадженні.

Вказує, що поштове відправлення з постановою про відкриття виконавчого провадження не було та не могло бути вручене його у м. Харків, оскільки він там не проживає ще з 2008 року, не уповноважував жодну особу на отримання кореспонденції на його імя, що мала надходити у м. Харків, за адресою його колишнього місця проживання, звідки ОСОБА_1 було знято з реєстрації ще 24 липня 2008 року, члени його сімї не проживають.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що 26.12.2018 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження (ВП № 57973712) з примусового виконання виконавчого напису № 13116 від 04.07.2017, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3 У виконавчому написі, кредитному договорі №2608/0208/71-011 від 28.02.2008 та додатку до цього договору зазначено адресу боржника: м. Харків. вул. Полтавський шлях, б. 3, кв.5.

Зазначає, що інформації щодо іншої адреси боржника, крім тієї, що зазначена у виконавчому написі та заяві стягувача у приватного виконавця на момент подання заяви стягувана про відкриття виконавчого провадження не було.

У судовому засіданні 26.02.2019 представник позивача позовні вимоги підтримував, просив позов задовольнити.

26.02.2019 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача у судові засідання призначене на 27.02.2019 не прибув.

На підставі ст. ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2017 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий напис №13116 про стягнення з ОСОБА_1С на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 89188,72 дол. США.

22.12.2018 до приватного виконавця ОСОБА_2 звернувся представник стягувача АТ «Альфа-Банк» з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 13116 від 04.07.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом ОСОБА_3, про стягнення коштів з ОСОБА_1 У вказаній заяві було зазначено адресу боржника: м. Харків, вул. Полтавський Шлях б.3. кв.5. До заяви було додано: кредитний договір № 2608/0208/71-011 від 28.02.2008 в якому вказана адреса ОСОБА_1: АДРЕСА_1 та виконавчий напис в якому вказана адреса позивача: м. Харків, вул. Полтавський Шлях б. 3 кв.5 та копія меморіального ордеру про сплату авансового внеску.

26.12.2018 відповідачем було відкрито виконавче провадження (ВП № 57973712) з примусового виконання виконавчого напису № 13116 від 04.07.2017 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3

Позивач, не погодившись з вказаною постановою звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати її

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 3. ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до п. 6, 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням:

- назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

- найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

- назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа;

- за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;

- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням:

- прийнятого виконавцем рішення;

- строку і порядку оскарження постанови.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2018 містить всі вищевказані реквізити, в тому числі резолютивну частину виконавчого документу та адресу боржника, яка вказана в виконавчому написі та заяві стягувача (м. Харків, вул. Полтавський Шлях б.3. кв.5).

Керуючись ч.1 ст.28 Закону №1404-VIII позивачу була надіслано вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження (за адресою, вказаною у виконавчому документі і в заяві стягувача) рекомендованим листом, що підтверджується поштовою квитанцією та роздруківкою з сайту Укрпошти. Поштове відправлення вручено за довіреністю 31.01.2019.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1404-VIII боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Тобто зі змісту вказаної норми Закону випливає, що боржник вважається повідомленим не з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а з моменту направлення йому постанови на адресу, що вказана у виконавчому документі.

Відповідно до положень ст. 1 Закону №1404-VIII в Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, тощо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач дійсно не проживає за адресою м. Харків. АДРЕСА_2, а проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, будинок, 17, кв. 92. Однак на момент винесення оскаржуваної постанови інформації щодо іншої адреси боржника, крім тієї, що зазначена у виконавчому написі та заяві стягувача (м. Харків. АДРЕСА_2,) у приватного виконавця на момент подання заяви стягувана про відкриття виконавчого провадження не було.

Крім того до заяви про відкриття виконавчого провадження було додано також кредитний договір № 2608/0208/71-011 від 28.02.2008 в якому також зазначено адресу боржника: м. Харків. АДРЕСА_2.

Таким чином, вищевказаний виконавчий напис не виконано в повному обсязі; підстави для відкриття виконавчого провадження не відпали; виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, судом не визнано; обовязок відповідача не припинено, строк предявлення виконавчого документу на момент звернення стягувача до приватного виконавця не сплив; порядок винесення, зміст та форма постанови про відкриття виконавчого провадження відповідає приписам закону.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що відповідач діяв правомірно, в межах наданих повноважень і у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами. Отже, постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження №57973712 від 26.12.2018 є правомірною та скасуванню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обовязок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.