Справа № 1240/2551/18
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2551/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Шеховцової А.С.,

та

представників сторін:

від позивача - Українського А.Б.,

від відповідача - Кочеткової А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 812/2551/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальність «Лізінвест» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною відмову у розстроченні податкового боргу, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальність «Лізінвест» (далі - позивача, ТОВ «Лізінвест») до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 26.07.2018 № 4692/10/12-32-17-01-15 у наданні позивачу розстрочення податкового боргу: мито на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності у сумі 1757911,06 грн, з яких основний платіж 977 240,73 грн, штрафні санкції - 488620,37 грн, пеня - 292049,96 грн, та податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 351582,23 грн, з яких основний платіж 195448,16 грн, штрафні санкції - 97724,08 грн, пеня - 58409,99 грн.

- зобов'язати відповідача надати розстрочення податкового боргу: мито на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності у сумі 1757911,06 грн, з яких основний платіж - 977 240,73 грн, штрафні санкції - 488620,37 грн, пеня - 292049,96 грн, та податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 351582,23 грн, з яких основний платіж - 195448,16 грн, штрафні санкції - 97724,08 грн, пеня - 58409,99 грн, починаючи з дня вступу в силу рішення суду на два роки рівними частинами.

Підставою подання позовної заяви є незгода позивача з відмовою відповідача, оформлену листом від 26.07.2018 № 4692/10/12-32-17-01-15 у наданні позивачу розстрочення податкового боргу: мито на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності у сумі 1757911,06 грн, з яких основний платіж 977240,73 грн, штрафні санкції - 488620,37 грн, пеня - 292049,96 грн, та податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 351582,23 грн, з яких основний платіж 195448,16 грн, штрафні санкції - 97724,08 грн, пеня - 58409,99 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що 28.03.2016 отримав податкову вимогу форми «Ю» від 17.03.2016 № 2-23 на суму податкового боргу 2109493,29 грн. В подальшому, зазначена сума податкового боргу була стягнута на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року по справі № 812/772/16, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016. Під час розгляду справи № 1240/2551/18 було з'ясовано, що постановою Верховного суду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізінвест» залишено без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 - без змін.

Позивач 16.04.2018 та 26.06.2018 звертався до Відповідача із заявами про розстрочення податкового грошового зобов'язання та зазначив перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин. Листом від 08.05.2018 № 5084/10/12-32-17-01-15 Відповідач відмовив у наданні розстрочення грошового зобов'язання у зв'язку з неповним наданням пакету документів та листом від 26.07.2018 № 4692/10/12-32-17-01-15, також відмовлено у наданні розстрочення податкового боргу без зазначення законних підстав, передбачених чинним законодавством України.

Із посиланням на вимоги п. п. 17.1.5 п. 17.1 ст. 17, п. п. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20, ст. 32 100.1 статті 100, пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України зазначив, що має право на відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом.

Стверджував, що на виконання вимог перелічених норм Податкового кодексу України та Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.10 № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» надав Відповідачу докази, які свідчать про наявність загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу з метою отримання розстрочки сплати податкового боргу

Зазначив, що своєчасно сплачує поточні зобов'язання та усі обігові кошти направляє на придбання сировини, енергоресурсів, сплати заробітної плати робітникам та обов'язкових платежів до бюджету України. За таких умов, одноразова сплата значної суми у розмірі 21094930,23 грн може призвести до зупинення виробничої діяльності товариства, що у свою чергу призведе до звільнення значної кількості працівників, зменшення надходжень (податків та інших обов'язкових платежів) до бюджету України, а також до порушення умов договорів з підприємствами ЄС та європейського законодавства, що негативно позначитися на іміджі та інвестиційній привабливості України перед європейськими партнерами.

На підтвердження своєї позиції послався на судову практику в справах № 814/3432/15 та № 821/368/17, у яких суди визнали протиправною відмову контролюючого органу, щодо ненадання розстрочення грошового зобов'язання.

Із посиланням на вимоги ст. 19 Конституції України, підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, п.п. 21.1.1. та пп. 21.1.4. п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України зазначив, що у Відповідача є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того на необхідності дотримання правила вирішення колізій у податковому законодавстві на користь платника податків наголошено також в Остаточному рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України». Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у зв'язку з тим, що національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Також послався послатися на практику Європейського суду з прав людини, щодо застосування «критеріїв Енгеля». Так Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні. Отже у справі «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата. Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом. Згідно частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з Прав людини.

Із посиланням на вимоги частини другої статті 55 Конституції України та абз. 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Стверджував, що при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Вважав обов'язковим практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідач позов не визнав на спростування доводів Позивача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що по перше правомірність стягнення боргу підтверджена відповідними рішеннями суду.

Також зазначив, що наданий в пакеті документів графік погашення податкового боргу з миту на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності в 2018 році не містить взагалі підпису керівника та головного бухгалтера, відбитку печатки, конкретної дати погашення розстроченого податкового боргу. Крім того, перша дата виплати відповідно до наданих графіків - червень 2018 року, в той час як підприємство звертається з заявою у липні 2018 р. В результаті проведеного аналізу фінансового стану платника за 2016 та 2017 роки (за наданими документами) встановлена відсутність підстав для надання розстрочки (т.1 а.с. 114-156).

10.10.2018 Позивач подав відповідь на відзив (а.с. 157-159), у якій знов процитував вимоги ст. 19 Конституції України, пп. 21.1.1. та пп.21.1.4. п.21.1. ст. 2117.1.5, п. 17.1 ст. 17, пп. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20, ст. 32, пункти 100.1, 100.6, статті 100, п. 129.4 статті 129 ПК України, ПКМ України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин».

Із посиланням на перелічені норми Позивач зазначив, що аналіз норм законодавства України, свідчить, що прийняття рішення про розстрочення грошових зобов'язань приймається за певною процедурою, яка включає у себе, перевірку та оцінку доказів, які представляє платник податків для підтвердження обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, фінансового стану платника, перевірку та аналіз прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення та чи було вжито суб'єктом владних повноважень всіх необхідних дій на виконання своїх повноважень щодо перевірки і юридичної оцінки наданих заявником документів, витребування у заявника додаткових документів чи отримання інформації від інших осіб.

Стверджував, що Відповідачем при прийнятті оскарженого рішення не було вжито всіх необхідних дій на виконання своїх повноважень щодо перевірки і юридичної оцінки, наданих заявником документів, не були витребувані у заявника додаткові документи чи отримано інформації від інших осіб.

Також зазначив, що до відзиву на позовну заяву від 28.09.2018 додані копії висновку щодо надання (відмови) розстрочення грошового зобов'язання (податкового боргу) ТОВ «Лізінвест» (34933894) та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2018 року.

У відповідності з пунктом 5.27 Національного стандарту України Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; підпис такої особи засвідчується відбитком печатки підприємства, установи, організації (за наявності).

Але додані копії висновку щодо надання (відмови) у розстроченні грошового зобов'язання (податкового боргу) ТОВ «Лізінвест» (34933894) та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2018 року завірені неналежним чином, відсутня дата засвідчення копії.

Крім того у доданій до відзиву на позовну заяву від 28.09.2018 копії висновку, щодо надання (відмови) розстрочення грошового зобов'язання (податкового боргу) ТОВ «Лізінвест» (34933894) відсутня дата складання висновку.

У відповідності до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням зазначеного, ТОВ «Лізінвест» вважає, що додані Відповідачем до відзиву на позовну заяву копії висновку, щодо надання (відмови) розстрочення грошового зобов'язання (податкового боргу) ТОВ «Лізінвест» (34933894) та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2018 р. не можуть бути взяти до уваги судом (т.1 а.с. 157-159).

Стверджував, що основною метою діяльності ТОВ «Лізінвест» є задоволення споживчого ринку в продукції та послугах по профілю діяльності товариства, поширення його асортименту, підвищення конкурентоспроможності, інвестування грошових коштів в економіку України, створення робочих місць.

ТОВ «Лізінвест» кошти у сумі 622531,91 грн та 336582,23 грн, а усього 959114,14 грн підприємство планувало направити на придбання сировини. Але стягнення зазначеної суми призвело до зриву постачання сировини для підприємства, що у свою чергу привело до зупинення виробництва з 01.10.2018 та до порушення умов договорів з підприємствами ЄС та європейського законодавства (т.1 а.с. 157-159).

15.11.2018 Позивач надав платіжні документи, документи про фінансовий стан та баланс підприємства за 1-й квартал 2018 року …. (т.1 а.с. 175 -188) та платіжні документи про часткове погашення боргу (т.1 а.с. 160-165).

За клопотанням сторін провадження у справі зупинялось, учасникам надавався час для примирення (т.1 а.с. 169, 207, 216).

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві, на питання суду додатково зазначив, що на момент прийняття рішення Відповідачем загальна вартість балансових активів складає 114180000,00 грн.

Підприємство виробляє у промислових масштабах кислоту орієнтовно у кількості 250 т в місяць, необхідну для виробництва кабельної продукції. У зв'язку із специфікою виробництва оборотні активи складаються із відповідної сировини, яку можливо реалізувати лише певним постачальникам. При цьому чистий дохід підприємства у 2016 році склав 74 287 000,00 грн, у 2017 році відповідно 123 445 000,00 грн, кошти використовуються на придбання сировини, оплату енергоносіїв.

Представник відповідача позов не визнав, підтвердив обставини, зазначені у відзиві на позов, стверджував, що дотримана процедура розгляду заяв Позивача, та за результатами аналізу фінансової діяльності останнього було прийнято рішення про відмову у надані розстрочки податкового боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Товариство з обмеженою відповідальність «Лізінвест» зареєстроване як юридична особа за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, площа Хіміків, буд. 2 (т.1 а.с. 27-30, 59). Позивач перебуває на обліку Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Луганській області.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Повноваження Відповідача визначені у тому числі статтею 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

У відповідності до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами України є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

З урахуванням викладеного та вимог статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначена справа відносяться до юрисдикції адміністративних судів, оскільки учасником спору є суб'єкт владних повноважень (орган державної податкової служби, наділений публічно-владними повноваженнями).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Межі перевірки дій суб'єкта владних повноважень визначені частиною другою статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

26.06.2018 Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання розстрочення податкового боргу: мито на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності у сумі 1757911,06 грн, з яких основний платіж: 977 240,73 грн, штрафні санкції 488620,37 грн, пеня - 292049,96 грн, строк сплати якої вже минув, та податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі - 351582,23 грн, з яких основний платіж - 195448,16 грн, штрафні санкції - 97724,08 грн, пеня - 58409,99 грн, строк сплати якої вже минув.

До заяви додав аналіз фінансового стану, перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, графік погашення податкового боргу з зазначенням платежів, розрахунок прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення, перелік майна, яке пропонується для включення у податкову заставу (т.1 а.с. 38-46)

Таким чином, Позивач просить розстрочити грошове зобов'язання з мита на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності, податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та штрафної (фінансової) санкції в загальній сумі 1759033,34 грн, проте з 15.03.2016 зазначені зобов'язання набрали статусу податкового боргу.

Листом від 26.07.2018 № 4692/10/12-32-17-01-15 Відповідач відмовив Позивачу у наданні розстрочення податкового боргу без зазначення законних підстав, передбачених чинним законодавством України (т.1 а.с. 47-50 фактично дві відмови)

Як підстава відмови зазначено, що пропозиція про розстрочку стосується грошового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності, податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та штрафної (фінансової) санкції в загальній сумі 1759033,34 грн, проте з 15.03.2016 зазначені зобов'язання набрали статусу податкового боргу.

У зв'язку з цим контролюючим органом отримано ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 № 812/772/16 та Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 № 812/772/16 про стягнення податкового боргу з цих платежів.

Також, у заяві платник просить розстрочити грошові зобов'язання та штрафну санкцію в загальній сумі, без розподілу сум по видах платежів, графік погашення надано без зазначення- платежів загальною сумою.

Крім того, повідомляємо, що постановами Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 775 «Про затвердження Порядку надання розстрочення податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання за переліком, визначеним пунктами 58 і 59 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України» та від 07.02.2018 року № 85 «Про затвердження Порядку надання розстрочення сплати податку на додану вартість та застосування забезпечення виконання зобов'язань під час ввезення на митну територію України обладнання для власного виробництва на території України» передбачено розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання за переліком, визначеним пунктами 58 59 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу та розстрочення сплати податку на додану вартість та застосування забезпечення виконання зобов'язань під час ввезення на митну територію України обладнання власного виробництва на території України, лише за умови відсутності у платника податків заборгованості зі сплати платежів, контроль за справлянням/стягнення яких покладено на контролюючі органи.

Враховуючи вищезазначене, у Головного управління ДФС у Луганській області відсутні підстави для прийняття рішення про розстрочення грошового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться суб'єктами господарської діяльності, податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та штрафної (фінансової) санкції ТОВ «Лізінвест».

Сторонами визнано, що сума боргу зафіксована у рішеннях суду про його стягнення та на момент розгляду справи становить 519000,00 грн (т.1 а.с. 76-111).

Розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків врегульовано положеннями статті 100 ПК України.

Пунктом 100.2 статті 100 ПК України закріплено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до пункту 100.4 статті 100 ПК України підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Пунктом 100.13 статті 100 ПК України передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

На реалізацію наведеної бланкетної правової норми, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 574, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1853/24385, затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків (далі - Порядок № 574).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 574 для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

аналізу фінансового стану;

графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно з висновком - аналізу складеного Відповідачем недоцільне надання розстрочення податкового боргу (т.1, а.с 144-148).

Позивач сплачує борги на підставі рішення суду (т.1 а.с. 176-184)

В судовому засіданні представники сторін зазначили, що на момент розгляду справи залишок боргу склав 519 957,52 грн (т.1 а.с. 246).

Фінансовий звіт Позивача за 2018 рік містить інформацію про наявність чистого доходу, що у свою чергу кореспондується із висновками Відповідача та пояснення Позивача (т.1 а.с 185-188).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Відповідач при прийнятті рішення про відмову у надані розстрочки діяв в порядок у спосіб визначений законом та з урахуванням встановлених об'єктивних обставин, які свідчать про відсутність підстав для надання розстрочки.

З урахуванням зазначеного відсутні підстави для задоволення позову.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальність «Лізінвест» (місце знаходження: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, пл. Хіміків, буд. 2, ) до Головного управління ДФС у Луганській області (місце знаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ) про визнання протиправною відмову у розстроченні податкового боргу, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду або через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01 березня 2019 року.

Суддя С.М. Чиркін