Справа № 160/7864/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Справа № 160/7864/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора сектору надання послуг з державної реєстрації з напряму державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Марганецької міської ради ОСОБА_2, Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії, -
До адміністративного суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить: реєстраційну дію державного реєстратора виконавчого комітету Марганецької міської ради ОСОБА_2, здійснену 01.10.2013 року, щодо внесення рішення фізичної особи-підприємця про відміну власного рішення щодо припинення її підприємницької діяльності визнати протиправною та скасувати.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 09.02.2012 року він подав державному реєстратору виконавчого комітету Марганецької міської ради заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, в якій зазначив строк для заявлення вимог кредиторів до 10.04.2012 року. Після закінчення строку для заявлення вимог кредиторів, а саме, 27.07.2012 року ним було закрито рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто, виконані всі дії щодо припинення підприємницької діяльності. Але, у червні 2018 року йому стало відомо, що його підприємницьку діяльність не припинено. Тому він звернувся у сектор надання послуг з державної реєстрації з напряму державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Виконавчого комітету Марганецької міської ради та отримав копії документів, з яких стало відомо, що 01.10.2013 року державним реєстратором ОСОБА_2 від його імені була складена заява з проханням відмінити запис від 09.12.2012 року про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. З даними діями позивач погодитися не може, а тому звернувся до суду з даним позовом (а.с.5-8).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 року по даній справі відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Також, ухвалою суду відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п'ятнадцяти днів, з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, а позивачу пять днів для подання відповіді на відзив, з дня отримання відзиву на позов (а.с.2-3).
До суду від відповідачів повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, в яких зазначено, що уповноваженими особами відповідачів отримано ухвалу суду від 23.11.2018 року про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви.
У встановлений ухвалою суду строк, відповідачами не подано до суду письмових відзивів на позов.
Відповідно до ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що 09.02.2012 року ОСОБА_1 подав державному реєстратору Виконавчого комітету Марганецької міської ради заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с.11).
У заяві за вх.№ 18/05 від 09.02.2012 року позивачем було визначено строк для заявлення вимог кредиторів, а саме, до 10.04.2012 року (а.с.12).
Так, відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) (далі Закон № 755-IV), для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності така фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа має подати державному реєстраторові (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем із зазначенням відомостей про порядок та строк заявлення кредиторами своїх вимог.
Згідно із ч.1 ст.50-1 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), фізична особа - підприємець письмово повідомляє державного адміністратора, кредиторів про прийняте рішення щодо припинення її підприємницької діяльності, порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог, що не може становити менше двох і більше трьох місяців з дня опублікування повідомлення про прийняття фізичною особою-підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності.
В силу приписів ч.1 ст.22 Закону № 755-IV, інформація про подання державному реєстраторові заяви про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням підлягає обов'язковому опублікуванню в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.
Частиною 5 ст.22 Закону № 755-IV передбачено, що за публікацію повідомлень у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації про: подання державному реєстраторові заяви про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем, про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням, проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця за принципом мовчазної згоди, постановлення судового рішення щодо порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця, про постановлення судового рішення щодо припинення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця, про прізвище, ім'я, по батькові третьої особи (спадкоємця, опікуна, піклувальника чи управителя майна фізичної особи-підприємця) плата не справляється.
Відповідно до ч.7 ст.47 Закону № 755-IV, державний реєстратор має право залишити заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, яка передбачена частиною першою цієї статті, без розгляду, якщо: заява подана за неналежним місцем проведення державної реєстрації припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності; заява не відповідає вимогам частини першої цієї статті або частини першої статті 8; строк заявлення кредиторами своїх вимог, зазначений у заяві, не відповідає вимогам закону.
Отже, підстави щодо залишення державним реєстратором заяви про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 відсутні.
Відповідно до ч.4 ст.47 Закону № 755-IV, якщо документи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності подаються заявником або уповноваженою ним особою особисто, державному реєстратору додатково пред'являється паспорт.
Проте, відповідачами до суду не подано належних та допустимих письмових доказів щодо подання особисто позивачем або уповноваженою ним особою вищезазначеної заяви.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає реєстраційну дію, здійснену відповідачем-1 протиправною, такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», тому, підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправними дії державного реєстратора виконавчого комітету Марганецької міської ради ОСОБА_2 щодо «Внесення рішення фізичної особи-підприємця про відміну власного рішення щодо припинення її підприємницької діяльності», здійснену 01.10.2013 року та скасувати дану реєстраційну дію.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується оригіналом квитанції № 1/375 від 04.07.2018 року, яка наявна в матеріалах справи (а.с.4), тому суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1 500 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг) від 17.10.2018 року, виконаних адвокатом позивача ОСОБА_3, за правничу допомогу позивачу сплачено 1500 грн. (а.с.19).
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз'яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.
Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов'язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов'язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Статтею 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах (в редакції станом на час прийняття рішення по справі) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно з ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць встановлено у розмірі з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.
Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 704,80 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов'язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
За таких обставин, суд доходить висновку, що оцінка наданої юридичної допомоги у розмірі 1 500 грн. є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, суд вважає за можливе, з урахуванням приписів ст.134 КАС України, присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії державного реєстратора виконавчого комітету Марганецької міської ради ОСОБА_2 щодо «Внесення рішення фізичної особи-підприємця про відміну власного рішення щодо припинення її підприємницької діяльності», здійснену 01.10.2013 року та скасувати дану реєстраційну дію.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.