Справа № 826/12529/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2019 року № 826/12529/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 березня 2017 року №, № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не погоджується з висновками акта перевірки, а прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення вважає протиправними, оскільки авансові внески з рентної плати за користування надрами не є грошовими зобов’язаннями, не підлягали декларуванню, а тому зобов’язання з їх сплати не можуть вважатися узгодженими та, як наслідок, бути предметом перевірки; нарахування відповідачем штрафних санкцій у випадку зміни призначення платежу та самостійного зарахування грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу за черговістю виникнення є протиправним; спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта перевірки, якою досліджувались обставини своєчасності сплати іншого виду податку; за червень 2014 року позивачем не порушено строк сплати податкового зобов’язання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

26 вересня 2018 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем порушено термін сплати узгодженого грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у період липень 2014 – грудень 2016 року.

06 листопада 2018 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якої відповідачем не наведено заперечень проти доводів позивача щодо неправомірності проведеної перевірки.

20 листопада 2018 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідачем надано пояснення стосовно виявлених у ході перевірки порушень.

У судовому засіданні 20 листопада 2018 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні.

13 грудня 2018 року від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи, мотивоване тим, що правомірність нарахування штрафних санкцій має бути з’ясована шляхом встановлення, у тому числі, чи існував на дату нарахування штрафу податковий борг з плати за користування надрами за липень 2014 – грудень 2016 року та які платіжні документи позивача відповідач на власний розсуд використав для погашення вказаного податкового боргу.

З приводу зазначеного клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

В той же час, враховуючи підстави, з яких представник позивача просить суд призначити у справі судово-економічну експертизу, суд приходить до висновку, що представником позивача не наведено суду переконливих доводів для призначення у справі експертизи та про недоцільність її призначення з урахуванням чого, виходячи з предмету позову, суд вважає, що клопотання представника позивача про призначення у справі експертизи, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі пп.19-1.1.2 п.19-1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, у порядку, визначеному п.57.1 ст.57, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 та ст.76, п.257.5 ст.257 ПК України посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у період липень 2014 – грудень 2016 року, результати якої оформлені актом перевірки від 10.02.2017 року №93/1202/00135390 (далі по тексту – акт перевірки).

Перевіркою термінів сплати узгодженого грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу встановлено порушення вимог п.57.1 ст.57, п.257.5 ст.257 ПК України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з рентної плати за користування нарами для видобування нафти по документах наведених у таблиці 1, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу по документах, наведених у таблиці 2 (т.1, а.с.20-23). Дані камеральної перевірки свідчать про порушення термінів сплати позивачем узгодженого грошового зобов’язання рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у період липень 2014 – грудень 2016 року.

На підставі акту перевірки відповідачем 03.03.2017 року винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 24, 24, 1 календарний день сплати грошового зобов’язання у розмірі 1493049,03 грн. зобов’язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 149304,90 грн.;

- №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 577, 546, 530, 520, 469, 383, 383, 303, 300, 300, 293, 272, 250, 245, 245, 244, 244, 244, 190, 170, 170, 170, 170, 170, 142, 121, 92, 92, 91, 91, 62, 62, 62, 52, 52, 52, 45, 31, 31, 31 календарний день сплати грошового зобов’язання у розмірі 13357810,17 грн. зобов’язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 2671562,05 грн.;

- №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 587, 587, 577, 530, 469, 390, 383, 383, 383, 275, 254, 244, 231, 231, 213, 201, 190, 183, 170, 170, 170, 162, 140, 140, 140, 139, 139, 133, 133, 133, 122, 121, 103, 92, 92 календарний день сплати грошового зобов’язання у розмірі 761722,62 грн. зобов’язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 152354,52 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Щодо порушення строку сплати грошового зобов’язання згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, додаток №2 від 14.07.2014 № у розмірі 813849,90 грн. з граничним терміном сплати 30.07.2014 терміном на 1 календарний день згідно платіжного доручення від 31.07.2014 №4881, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пп.263.11.1 п.263.11 ст.263 ПК України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до пп.263.1.4 п.263.1 ст.263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Згідно пп.263.12.1 п.263.12 ст.263 ПК України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до пп.263.1.4 п.263.1 ст.263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов'язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Положеннями п.46.1 ст.46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Відповідно до пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом (п.49.20 ст.49 ПК України).

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акта перевірки позивачу нараховано штрафні санкції за порушення терміну сплати узгодженого грошового зобов’язання згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, додаток №2 від 14.07.2014 № у розмірі 813849,90 грн. з граничним терміном сплати 30.07.2014 терміном на 1 календарний день.

Суд зазначає, що, оскільки базовим звітним (податковим) періодом подання вказаного розрахунку є 21.07.2014 у зв’язку з тим, що останній день строку подання припав на вихідний день (20.07.2014 - неділя), а останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, позивач не пропустив строк сплати зобов’язання. Отже, саме від 21.07.2014 розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов’язання позивачем. На підтвердження зазначеного в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення від 31.07.2014 №4881 (т.1 а.с.210).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України згідно постанови від 09.06.2015 №21-18а15.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.03.2017 №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 24, 24, 1 календарний день сплати грошового зобов’язання у розмірі 1493049,03 грн. зобов’язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 149304,90 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині зобов’язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 81384,99 грн.

Щодо порушення строку сплати грошового зобов’язання згідно рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 10.08.2015 №10-б згідно таблиці 2 акту перевірки, суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу не може бути предметом камеральної перевірки, оскільки положенням пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться, зокрема, виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, на платника податків покладено обов'язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов'язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов'язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов'язання у встановлені законом строки.

Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється, зокрема, у формі розстрочки (підпункт 32.1, підпункт 32.2 статті 32 ПК України).

Порядок розстрочення грошових зобов’язань визначено положеннями ст.100 ПК України, згідно п.100.1 якої розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов’язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання (п.100.2 ст.100 ПК України).

Тобто, уклавши договір про розстрочення податкового боргу від 10.08.2015 №10-б позивач узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.100.10 ст.100 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов’язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті.

На реалізацію наведеної бланкетної норми ПК України розроблено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1853/24385 (далі - Порядок №574), відповідно до пункту 3.9 якого на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Відповідно до наведених вище положень податкового законодавства, штрафні санкції не нараховуються у разі прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення (відстрочення) сплати грошового зобов'язання (податкового боргу) саме з дати прийняття такого рішення.

Таким чином, розстрочення є законодавчо передбаченими формами розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу.

01 січня 2017 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким доповнено пп. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі – ПК України) другим абзацом, чим надано право податковому органу проводити камеральні перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання.

Так, згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов’язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

З наведених вище положень вбачається, що відповідачу з 01.01.2017 надано повноваження на проведення камеральних перевірок своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов’язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З огляду на зазначені положення ПК України на момент проведення перевірки податковий орган був наділений повноваженнями проведення камеральної перевірки з цього питання.

Відповідно до пп.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

За змістом ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами п.87.9 ст.87 ПК України, у якому встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.131.2 ст.131 ПК України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу.

З наведених норм вбачається, що контролюючий орган зобов'язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати чи зазначеного у платіжному документі призначення, визначеного платником податків.

За змістом ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.110.1 ст.110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.111.1 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, податкове законодавство пов'язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема змістом витягів з інтегрованих карток платника податків та пояснень відповідача, позивачем декларувалися податкові зобов’язання, зокрема, починаючи з серпня 2014 року, однак не проводилось їх погашення, тому, починаючи з 30.08.2014, за позивачем обліковується податковий борг, що виник у зв'язку із несвоєчасною сплатою узгоджених сум грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу.

Так, несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти виникла в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти з наступних підстав:

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 12.08.2014 №) узгоджена сума податкового зобов’язання 1003879,54 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 01.12.2014 №8312 з затримкою на 92 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 22.09.2014 №) узгоджена сума податкового зобов’язання 52138,28 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 01.12.2014 №8312 з затримкою на 62 календарних дні та від 30.12.2014 №9038 з затримкою 91 календарний день;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 22.09.2014 №) узгоджена сума податкового зобов’язання 550552,30 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №6574 з затримкою на 92 календарних дні та від 30.12.2014 №9038 із затримкою 91 календарний день;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 20.10.2014 №) узгоджена сума податкового зобов’язання 858552,76 грн. з граничним терміном сплати 30.10.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №6574 з затримкою на 62 календарних дні та від 31.12.2014 №9147 із затримкою 62 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (додаток 2 від 19.11.2014 №) узгоджена сума податкового зобов’язання 1043469,74 грн. з граничним терміном сплати 30.11.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №9147 та від 31.12.2014 №9095, від 31.12.2014 №9071 з затримкою на 31 календарних дні, погашена 19.052015 зменшенням по уточнюючим розрахункам податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин №, №, №, №, №;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 832482,75 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2014 сплачена згідно платіжних доручень від 31.08.2015 №6184 з затримкою 24 календарних дні, від 29.10.2015 №7888 з затримкою 303 календарних дні, нараховану розстрочу 31.08.2015 погашено платіжними дорученнями від 26.08.2015 №5829 та від 26.08.2015 №7410 з затримкою 244 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 976731,59 грн. з граничним терміном сплати 30.01.2015 сплачена згідно платіжного доручення від 26.11.2015 №8410 з затримкою 300 календарних дні, погашено зменшенням 19.11.2015 по податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 30.10.2015 № з затримкою 293 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 3531239,01 грн. з граничним терміном сплати 20.05.2015 сплачена згідно платіжних доручень від 26.11.2015 №8410 з затримкою 190 календарних дні, від 06.06.2016 №3785 з затримкою 383 календарних дні, від 06.06.2016 №3762 з затримкою 383 календарних дні, від 31.08.2016 №6209 з затримкою 469 календарних дні, від 31.10.2016 №8004 з затримкою 530 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 1177079,67 грн. з граничним терміном сплати 30.05.2015 сплачена згідно платіжних доручень від 27.12.2016 №9713 з затримкою 577 календарних дні, від 31.10.2016 №8004 з затримкою 520 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 114523,65 грн. з граничним терміном сплати 30.06.2015 сплачена згідно платіжного доручення від 27.12.2016 №9713 з затримкою 546 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 2759274,78 грн. з граничним терміном сплати 06.10.2015 сплачена згідно платіжних доручень від 29.10.2015 №7888 з затримкою 24 календарних дні, від 26.11.2015 №8470 з затримкою 52 календарних дні, від 06.06.2016 №3785 з затримкою 245 календарних дні, погашено 19.11.2015 зменшенням по податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 30.10.2015 №;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 07.08.2015 № узгоджена сума податкового зобов’язання 1137185,22 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2015 сплачена згідно платіжного доручення від 06.06.2016 №3785 з затримкою на 250 календарних дні, погашено 19.02.2016 зменшенням по податковому розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини від 26.01.2016 №;

в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з наступних підстав:

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 12.08.2014 № узгоджена сума податкового зобов’язання 40787,26 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 30.12.2014 №9039 з затримкою на 121 календарних дні, від 31.12.2014 №6576 з затримкою 122 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 22.09.2014 № узгоджена сума податкового зобов’язання 79193,14 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 сплачена згідно платіжного доручення від 31.12.2014 №9148, №6576 з затримкою на 92 календарних дні, погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 № з затримкою 231 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 22.09.2014 № узгоджена сума податкового зобов’язання 2845,61 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2014 погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 № з затримкою 231 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 19.11.2014 № узгоджена сума податкового зобов’язання 55546,78 грн. з граничним терміном сплати 30.11.2014 погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 №, № з затримкою 170 календарних дні;

- згідно розрахунку податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин додаток 2 від 19.12.2014 № узгоджена сума податкового зобов’язання 88565,07 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2014 погашено уточнюючим розрахунком податкового зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19.05.2015 №, № та № з затримкою 140 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 14435,85 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2014 нараховано розстрочку 31.08.2015 погашено з переплати з затримкою 244 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 105660,45 грн. з граничним терміном сплати 30.01.2015 нараховано розстрочку 31.08.2015 погашено з переплати з затримкою 213 календарних дні;

- згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового богу від 10.08.2015 №10-б узгоджена сума податкового зобов’язання 344794,34 грн. з граничним терміном сплати 20.05.2015 нараховано розстрочку 31.08.2015 погашено з переплати з затримкою 103 календарних дні, нараховано розстрочку 30.09.2015 погашено з переплати з затримкою 133 календарних дні.

Щодо доводів позивача про нарахування штрафних санкцій на суми авансових внесків, суд зазначає, що з акту перевірки та матеріалів справи вбачається, що штрафні санкції нараховувались згідно зазначених вище розрахунків, рішення про розстрочення.

При цьому, в ході судового розгляду справи факт наявності боргу не спростовано представником позивача та підтвердженого матеріалами справи.

У зв'язку із наявністю зазначеного боргу, відповідачем усі платежі, які надходили від позивача, було направлено на погашення боргу за минулі періоди відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України незалежно від призначення, визначеного у платіжних дорученнях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем допущено несвоєчасне погашення узгоджених сум грошових зобов'язань, тобто вчинено правопорушення у розумінні ст.109 ПК України, а тому контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штраф у розмірах, встановлених п.126.1 ст.126 ПК України.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статей 87 та 126 Податкового Кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №808/2290/17, від 11.09.2018 у справі №809/165/17.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає безпідставними доводи, що викладені у позовній заяві стосовно відсутності у податкового органу права здійснювати нарахування штрафних санкцій за умов зарахування коштів в рахунок сплати податкового боргу на підставі п.87.9 ст.87 ПК України, оскільки п.126.1 ст.126 ПК України не містить винятків для застосування штрафу за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податків її сплатив - добровільно чи в порядку п.87.9 ст.87 ПК України.

Крім того, щодо доводів позивача стосовно неврахування уточнюючих розрахунків, суд зазначає, що з акту перевірки вбачається, що при розрахунку штрафних санкцій подані позивачем уточнюючі розрахунки були прийняті відповідачем до уваги з урахуванням дати їх подання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку по відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.03.2017 №, яким позивача зобов’язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 2671562,05 грн. та №, яким позивача зобов’язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 152354,52 грн.

Щодо спірного податкового повідомлення-рішення від 03.03.2017 №, яким позивачу за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, визначеного п.257.5 ст.257, п.57.1 ст.57 та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 24, 24, 1 календарний день сплати грошового зобов’язання у розмірі 1493049,03 грн. зобов’язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 149304,90 грн., судом зазначено, що воно є протиправним та підлягає скасуванню в частині зобов’язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 81384,99 грн. в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем правомірно з урахуванням вимог ПК України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2017 № в частині застосування штрафних санкцій у сумі 81384,99 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу. Щодо решти позовних вимог, оскільки відповідачем у ході судового розгляду справи доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень – рішень, у суду відсутні підстави для їх задоволення.

Керуючись вимогами статей 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 03.03.2017 № в частині застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу у розмірі 10% у сумі 81384,99 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 220,77 грн. (одна тисяча двісті двадцять гривень 77 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова