Справа № 495/5405/18
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/5405/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Шевчук Ю.В .,

при секретарі - Савенко М.В .

розглянувши у загальному позовному проваджені справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради про скасування рішення узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів Білгород-Дністровської міської ради від 20.02.2018 року, яке не відповідає нормативно-правовим актам України та порушує право на приватизацію земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради про скасування рішення узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів Білгород-Дністровської міської ради від 20.02.2018 року, яке не відповідає нормативно-правовим актам України та порушує право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування будинку АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої у зв`язку з важким станом його здоров`я та неможливістю бути присутнім у судових засіданнях, просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача - виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської Ради не з`явилась, надала на адресу суду клопотання, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач, вказаний позивачем у справі, не є суб`єктом владних повноважень, тобто не може бути відповідачем у даній справі. На заміну відповідача позивач не погодився, що підтверджується відповідним листом у матеріалах справи від 11.12.2018 року. Також вказує, що рішення узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів Білгород-Дністровської міської ради не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом, тобто у відповідності до ст. 4 КАС України не підлягає оскарженню в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаним адміністративним позовом, який він обґрунтував наступним. Позивач та його родина мешкає в будинку АДРЕСА_5 з 1973 року. У 1992 році позивач здійснив викуп цього будинку у Білгород- Дністровської міської Ради. У будинку АДРЕСА_6 мешкав ОСОБА_8 ., працівник міліції, який у 1992 році зруйнував паркан, забудований на межі будинків НОМЕР_1 та НОМЕР_3 та порушив межу земельної ділянки між цими будинками. Зруйнувавши паркан, він зайняв велику частину земельної ділянки, яка відносилась до будинку АДРЕСА_1 області. Позивач неодноразово звертався з клопотаннями до Білгород-Дністровської міської Ради з питання порушення земельної межі між будинками НОМЕР_1 та АДРЕСА_3, але службові особи міської Ради не реагували на його питання. У 1995 році ОСОБА_2 переїхав жити в інший будинок. З 1995 року по 2004 рік в будинку АДРЕСА_7, жили декілька мешканців, а тільки 17.08.2004 року цей будинок викупила ОСОБА_6 . У 1992 році позивач звернувся до Білгород-Дністровського місцевого суду з позовною заявою з питання поновлення порушеної межі земельної ділянки, яка відноситься до будинку АДРЕСА_1, але термін розгляду справи в суді затягнувся на необмежений термін. У 1997 році розглядалась судова справа у судовій колегії по цивільним справам Одеського обласного суду, де 28.01.1999 року Одеським обласним судом була призначена експертиза, де на розгляд експерта було поставлено питання встановлення на основі архівних матеріалів МБТІ межі земельної ділянки між будинками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1. На основі цього експертом ОСОБА_4 на генеральному плані схематично стрілкою відзначена межа земельної ділянки між будинками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1. Враховуючи те, що в будинку АДРЕСА_3, з 1995 року по 2004 рік не було постійних мешканців, Одеським обласним судом 28 травня 1998 року було накладено арешт на 64/100 частини будинку по АДРЕСА_1.

20 лютого 2018 року позивач предоставив до комісії по земельним спорам Білгород- Дністровської міської ради пакет доказових документів, а саме:

- копія договору купівлі-продажу частини будинку від 16.10.1992 року;

- копія пенсійного посвідчення;

- копія довідки до акту огляду МСЕК:

- копія матеріалів висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.04.1999 року за №238/03 де рискою виділена межа земельної ділянки між будинками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_8 ;

- копія ухвали Одеського обласного суду від 28.05.1998 року;

- копія окремої ухвали судової колегії Одеського обласного суду від 24.06.1999 року в адресу службових осіб о протизаконних діях по цивільним справам;

- копія газетної статті незалежної газети «Юг» від 20.05.1996 року, яка має пряме відношення до спірного питання.

Однау, як вказує позивач, всі документи, які позивач подав до комісії по спірним земельним питанням Білгород-Дністровської міської ради, не були розглянуті належно та їм не була дана належна оцінка. Узгоджувальна комісія по розгляду земельних споров з приводу суміжного землекористування від 20.02.2018 року, без виїзду на місце земельного спору, солідарно підписує акт погодження без оцінки наданих документів, без його узгодження як суміжника та не приймаючи до уваги виводи експертизи, проведеної ОСОБА_4 , яку призначив Одеський обласний суд від 28/01/1999 року. Також позивач вказує, що комісія по розгляду земельних спорів від 20.02.2018 року сфальсифікувала причину, вказуючи на те, що позивач ОСОБА_1 відмовляється підписувати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. Позивач вказує, що до нього, як до суміжного землекористувача ніхто та ніколи не звертався за погодженням, а його підпис підробилений.

Також позивач вказує, що він, як користувач, одержав відповіді від Білгород- Дністровської міської ради від 27.09.2017 року, за №Д 475 та від 29.09.2017 року за № Л-21-15/15, де йому повідомлено за підписом начальника управління комунальної власності ОСОБА_5 , про зупинення приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 . Додатково повідомляє, що до Білгород-Дністровської міської рад надійшла заява гр. ОСОБА_6 що до розгляду питання про затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 Одеської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд.

У матеріалах проекту землеустрою в наявності акт прийняття-передачі межових знаків на зберігання, де ОСОБА_1 вказан як суміжний землекористувач та нібито є його погоджувальний підпис. Враховуючи заяву від 03.12.2015 року №Д-1923, Білгород-Дністровська міська рада надала відмову гр. ОСОБА_6 що до затвердження проекту землеустрою. Тобто, позивач ОСОБА_1 як суміжний землекористувач, не погоджував межі земельної ділянки гр.. ОСОБА_6 та не ставив свій підпис у акті прийому-передачі межових знаків на зберігання у проекті землеустрою гр. ОСОБА_6 , наявний у проекті, позивачу не належить та є підробним, що підтверджується станом його здоров`я (через хворобу фізично власноруч позивач підписуватись невзмозі). Однак, як вказує позивач, Голова узгоджувальної комісії по спірним земельним питанням та заступник міського голови Чорнокульський С.С ., які не вивчили та не дали правову оцінку наданому позивачем пакету документів та не прийняли до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи Одеського обласного суду №238/03 від від 09.04.1999 року, де експертом Шевчук О.М . стрілкою вказана межа земельної ділянки, яка відноситься до будинків за АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ретельно дослідивши матеріали справи, перевіривши надані сторонами докази, надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступних висновків.

Позивачем - ОСОБА_1 пред`явлено позов до позов до Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради. Однак, узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не може бути відповідачем в суді з огляду на нижченаведені норми.

Відповідно до ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною і статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Вказаний перелік є вичерпним.

Отже, аналізуючи зміст вищеказаних норм, заявлений позивачем відповідач - узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не може бути стороною у справі в якості відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів відносно меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та дотримання громадянами правил добросусідства. Такими повноваженнями згідно з п. «й» ст. 12 ЗК України наділені сільські, селищні, міські ради, які можуть делегувати дане повноваження своєму виконавчому органу, зокрема и.п.5, п. б, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції компетенції сільських, селищних, міських рад.

На підставі наведених вище норм, рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 390-VI від 12.07.2012 року утворено узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів та затверджено Положення про узгоджувальну комісію. Відповідно до п. 2.1. цього Положення, узгоджувальна комісія відповідно до Земельного кодексу України та в межах своєї компетенції розглядає земельні спори на території м. Білгорода-Дністровського щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства.

Узгоджувальна комісія - це колегіальний орган, утворений Білгород- Дністровською міською радою відповідно до її повноважень, передбачених Земельним кодексом України в галузі земельних відноснії. Відтак, узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів утворена рішенням Білгород-Дністровеької міської ради для розгляду земельних спорів в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

У зв`язку з вищенаведеним, Білгород-Дністровською міською радою було надано суду клопотання, в якому просять суд, у відповідності до ч. 3 статті 48 КАС України, за згодою позивача, замінити первісного відповідача на належного відповідача.

Вказане клопотання було надіслано позивачу та, згідно судової рописки отримано ним 07.12.2018 року. У відповіді позивача на дане клопотання, ним було вказано, що вважє клопотання щодо щаміни відповідача надуманим та неаргументованим, та не дає своєї згоди на заміну відповідача - Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради на належного відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Позивач оскаржує та просить скасувати рішення узгоджувальної комісії, яке за своєю суттю не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом, який підлягає оскарженню в судовому порядку.

Приймаючи до уваги наведене вище, а саме : той факт, що позивачем у позові в якості відповідача вказана особа, яка не може бути відповідачем у справі, відмову позивача здійснити заміну неналежного відповідача на належного відповідача, а також факт того, що позивачем оскаржується рішення, яке за своєю правовою суттю не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, роз`яснивши позивачу його право на повторне звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, керуючись ст. ст. 12, 158 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 9, 77, 90, 139, 241-246, 241-248, 255, 257, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради Одеської області про скасування рішення узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів Білгород-Дністровської міської ради від 20.02.2018 року, яке не відповідає нормативно-правовим актам України та порушує право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування будинку НОМЕР_1 - відмовити.

Апеляційна скарга подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови.

Рішення суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя :