Справа № 812/195/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року

Київ

справа №812/195/18

адміністративне провадження №К/9901/63510/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

за участю секретаря - Калініна О.С.

учасники справи:

представники позивача: Семибратова Т.О., Павлунішен С.М.

представник відповідача - Биков В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Гніванське хлібоприймальне підприємство»

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2018 (суддя - Крапівницька Н.Л.)

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 (судді Гонтарук В. М., Граб Л.С. Біла Л.М.)

у справі №802/25/18-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Гніванське хлібоприймальне підприємство»

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Гніванське хлібоприймальне підприємство» (далі -Товариство) звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Вінницькій Л області (далі - ДФС) від 27.09.2017.

Позов мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки ДФС дійшла помилкового висновку про порушення позивачем вимог Податкового Кодексу України щодо своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2018, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями Товариство звернулось з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та відмовити у задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість заявленого адміністративного позову невірно оцінивши обставини справи та залучені до матеріалів справи докази

У своєму відзиві на касаційну скаргу ДФС вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України мотивувальна частина судового рішення повинна містити, зокрема, обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; посилання на докази, відхилені судом, мотиви їх відхилення та мотивовану оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 та військового збору за період з 03.08.2014 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 складено акт від 04.09.2017, в якому викладено висновки контролюючого органу про наявність в діяльності позивача порушень:

- п.176.2 "б" ст.176 Податкового Кодексу України, а саме, податкові розрахунки сум доходу нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманих з них податків (форма 1-ДФ) за 3,4 квартали 2016 та 1 квартал 2017 подано з недостовірними відомостями, та з помилками, що призвело до зменшення податкових зобов'язань на суму 146 545, 64 грн.;

- п.54.2 ст.54, пп.168.1.2, п.168.1 ст.168, п.176.2 "а" ст.176 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 30.06.2017 у загальній сумі 473 591, 54 грн.;

- п.54.2 ст.54, пп.168.1.2, п.168.1 ст.168, п.176.2 "а" ст.176 Податкового кодексу України, а саме, не перерахування (не сплата) податку на доходи фізичних осіб (основний платіж) за період з 01.01.2015 по 30.06.2017 у загальній сумі 146 545, 64 грн.

На цій підставі відповідачем 27.09.2017 прийнято податкові повідомлення - рішення:

- №, яким до Товариства застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб;

- №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 606 960, 99 грн. (основний платіж - 146 545, 60 грн., штрафні санкції- 459 026, 38 грн., пеня - 1 389, 11 грн.).

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДФС мотивує тим, що Товариство при заповненні платіжних доручень щодо сплати податку на доходи фізичних осіб вказало код ЄДРПОУ іншого підприємства - ПП «Корнер», а не власний код та у платіжному дорученні від 21.09.2016 також помилково вказало реквізити рахунку, призначеного для сплати військового збору. На цій підставі перерахування грошових коштів здійснено на користь іншого платника податку.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заповнивши з помилками платіжні документи позивач свій обов'язок по сплаті податку на доходи фізичних осіб своєчасно та у повному обсязі не виконав, що є підставою вважати обґрунтованими висновки контролюючого органу про несплату Товариством податку доходи фізичних осіб.

Спірні правовідносини внормовано приписами Податкового Кодексу України зокрема, статей 54, 57, 168, 171, 176 цього Кодексу, та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

Матеріалами справи встановлено, що Товариством здійснено перерахування податку на доходи фізичних осіб утриманого із заробітної плати працівників позивача. Проте, через допущені помилки при оформленні реквізитів платіжних доручень, вказані кошти було зараховано як кошти сплачені іншим платником - ПП «Корнер», та, частково, на іншій рахунок.

Відповідно до статті 109 Податкового Кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 127.1 статті 127 Податкового Кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу.

Відповідно до змісту наведених норм відповідальність за порушення, передбачене, зокрема, статтею 127 Податкового Кодексу України, може мати місце лише у разі, коли платник податків, в тому числі податковий агент, допустив бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто, взагалі не виконав зазначених обов'язків або сплата податку здійснюється після виплати доходу платнику податку.

Верховним Судом сформовано правову позицію щодо відповідальності податкового агента, який не забезпечив своєчасного перерахування податкового зобов'язання через помилки допущені у платіжному дорученні.

Так, в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №815/2405/16 зазначено, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16.06.2015 у справі 21-377а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи щодо сплати платником податку узгодженого податкового зобов'язання у встановлений законодавством строк, проте з помилковим зазначенням коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні, такий платник податку не вважається, що пропустив строк сплати податку, у зв'язку з чим нарахування грошового зобов'язання згідно спірного податкового повідомлення-рішення є протиправним.

Наведене також відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 11 грудня 2018 року (справа №804/444/16), від 01 жовтня 2018 року (справа №813/3782/17), від 29 серпня 2018 року (справа №804/5320/13-а), від 10 серпня 2018 року (справа №826/11681/16).

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що для правильного розгляду справи судам слід встановити, чи відповідає сума сплаченого позивачем податку доходи фізичних осіб дійсному розміру грошового зобов'язання Товариства з цього податку, чи було здійснено помилкове перерахування податку у строки та в розмірах, встановлених Податковим Кодексом України, та які дії було вчинено платником податку для виправлення допущеної помилки.

Оскільки під час розгляду справи вищезгадані обставин не досліджувались, судами попередніх інстанцій зроблено передчасний висновок щодо безпідставності заявленого адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Частиною 1 статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Під час нового розгляду справи судам необхідно, у відповідності до положень частини 4 статті 9 КАС України вжити визначені законом заходи необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази в підтвердження їх доводів та заперечень, з'ясувати обставини щодо мають значення для правильного розгляду справи.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Гніванське хлібоприймальне підприємство» - задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2018 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер