Справа № 766/10918/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

Київ

справа №766/10918/16-а

адміністративне провадження №К/9901/37234/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2017 року (суддя Гаврилов Д.В.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року (судді Лук'янчук О.В., Градовський Ю.М., Стас Л.В.) у справі № 766/10918/16-а за його позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (далі - управління ПФУ) про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача і з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати такими, що підлягають зарахуванню до вислуги років, що дає право на доплату в розмірі 100% до заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1996 року № 232 «Про надбавки до грошового забезпечення слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, Служби безпеки і прокуратури» (далі - Постанова № 232), роботу/службу стажиста на посаді слідчого, військову строкову службу, період навчання на денному відділені юридичного факультету вищого учбового закладу з подальшим направленням в органи прокуратури, строк служби в органах податкової міліції;

визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у проведенні нарахування йому доплати до пенсії відповідно до указаної постанови та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу понад 20 років, з нарахуванням надбавки в розмірі 30 % та доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, відповідно до зазначеної постанови за кожний період, у якому проводився перерахунок, виплатити різницю з недонарахованої суми, починаючи з січня 1998 року;

визнати протиправним рішення від 09 серпня 2016 року № 249/С-1 про відмову у перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 % починаючи з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року та зобов'язати провести донарахування пенсії, відповідно до довідки прокуратури Херсонської області від 17 жовтня 2012 року № 18/532вх.12, зі статтею 501 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-ІІІ; далі - Закон № 1789-ХІІ), в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова № 505), статтею 87 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), виходячи з розрахунку 90 % від місячного заробітку, за довідкою від 17 жовтня 2012 року № 18/532, за період з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року та здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправним рішенням від 14 липня 2016 року № 93 про відмову в проведені перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 90 % від місячного заробітку та зобов'язати управління ПФУ провести перерахунок пенсії, згідно зі статтею 501 Закону № 1789-ХІІ, у порядку, визначеному Постановою № 505 з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» (далі - Постанова № 1013), відповідно наданої довідки прокуратури Херсонської області від 01 липня 2016 року № 18-211 вих.-16. для перерахунку пенсії в розмірі 90 % від суми заробітної плати без обмеження максимального/граничного розміру пенсії, з нарахуванням індексації, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01 грудня 2015 року по день перерахунку.

Херсонський міський суд Херсонської області постановою від 23 березня 2017 року позов задовольнив частково: визнав протиправними дії управління ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії; зобов'язав управління ПФУ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 01 липня 2016 року № 18/213 вих-16 в розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою, без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01 січня 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 09 серпня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував та прийняв нову - про відмову у задоволенні позову. Позовні вимоги в частині оскарження дій відповідача за період з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року залишив без розгляду.

ОСОБА_1 не погодився із цими рішеннями і звернувся із касаційною скаргою про їх скасування (постанови суду першої інстанції, крім частини про задоволення позовних вимог) та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Покликається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права з огляду на неповне з'ясування та недоведеність судами першої та апеляційної інстанцій обставин, що мають значення для справи.

Управління ПФУ в запереченнях на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні, а постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що з 01 листопада 2002 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ, йому було призначено пенсію за вислугу років за Законом 1789-ХІІ.

05 липня 2016 року позивач звернувся до управління ПФУ із заявою щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури, відповідно до Постанови № 1013. Разом із заявою позивач надав довідку про заробітну плату від 01 липня 2016 року № 18/213 вих-16, видану прокуратурою Херсонської області.

Однак комісія управління ПФУ з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій протоколом від 14 липня 2016 року № 93 прийняла рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії за відсутності законодавчих підстав.

Правова позиція щодо пенсійного забезпечення прокурорсько-слідчих працівників в частині проведення перерахунку пенсії вже була неодноразово висловлена Верховним Судом, яка полягає в такому.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, статтею 501 цього Закону, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 501 цього Закону у редакції, чинній до 15 липня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята цієї статті).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року делегував Уряду.

Уряд відповідний нормативно-правовий акт не прийняв і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначив.

15 липня 2015 року набув чинності Закон № 1697-VІІ, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом: Закон № 1789-ХІІ, крім <…> частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 501, <…>.

Отже, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 501 Закону № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Значить, з 01 січня по 14 липня 2015 року Уряд не прийняв відповідний нормативно-правовий акт і не визначив умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, а з 15 липня 2015 року встановлені Законом № 1789-ХІІ підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури не діють, бо скасовані.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що у зв'язку зі зміною правового регулювання відносин, пов'язаних із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії не зменшився.

Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ні Закон № 76-VIII, яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у новій редакції, ні частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VІІ, не визнано неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Рішення апеляційного суду в цій частині відповідає наведеному правовому висновку.

Водночас правові висновки і рішення судів щодо інших позовних вимог не можна визнати обґрунтованими і законними.

Зокрема, щодо вимог про зарахування до вислуги років, що дає право на доплату в розмірі 100% до заробітної плати відповідно до Постанови № 232 роботу/службу стажиста на посаді слідчого, військову строкову службу, період навчання на денному відділені юридичного факультету вищого навчального закладу з подальшим направленням в органи прокуратури, строк служби в органах податкової міліції апеляційний суд вирішив, що до цього стажу включається лише робота на посадах слідчих, а також зараховується робота/служба стажиста на посаді слідчого.

Верховний Суд України раніше висловив правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 12 вересня 2017 року (справа № 2а 7238/12/2670, усуваючи розбіжності у застосуванні норм матеріального права, які регулюють порядок та умови зарахування особі, яка виходить на пенсію відповідно до статті 501 Закону № 1789-ХІІ, часу навчання курсантом у вищому навчальному закладі МВС (Вищій слідчій школі МВС СРСР) як строкової служби до стажу роботи, який дає право на спірні доплату на надбавку, цей суд покликався на положення пункту 2 наказу Генерального прокурора України від 04 квітня 1996 року № 181-К (далі - наказ № 181-К) та Положенням про порядок виплати процентних надбавок за вислугу років до заробітної плати працівникам органів прокуратури України, затвердженим Указом Президента України від 20 грудня 1991 року № 11 «Про розміри надбавок до посадових окладів за класні чини та вислугу років працівникам органів прокуратури України» (далі - Положення про порядок виплати), якими визначено складові стажу роботи, що дає право на спірні доплату та надбавку.

Зокрема, Суд указав, що Відповідно до пункту 1 постанови № 232 особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, слідчим співробітникам Служби безпеки, начальникам слідчих підрозділів, їх заступникам, прокурорам-криміналістам і слідчим органів прокуратури та військових прокуратур встановлено:

- щомісячну надбавку до окладів грошового утримання (для працівників органів прокуратури - до посадових окладів з урахуванням надбавок за класні чини) за службу на посадах слідчих і прокурорів-криміналістів у розмірах згідно з додатком (як зазначалося вище - Надбавка);

- щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років на посадах начальницького складу в слідчих підрозділах органів внутрішніх справ, слідчих співробітників Служби безпеки, начальників слідчих підрозділів, їх заступників, прокурорів-криміналістів і слідчих органів прокуратури та військових прокуратур у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути їм нарахована у разі виходу на пенсію (як зазначалося вище - Доплата). Працівникам прокуратури та військової прокуратури, які після призначення їм пенсії продовжують працювати на зазначених посадах, ця доплата не виплачується.

У пункті 2 наказу № 181-К визначено, що до стажу роботи, що дає право на Доплату, зараховується час роботи в органах прокуратури, в тому числі військової прокуратури, на посадах стажиста слідчого, слідчого, начальника або заступника начальника слідчого підрозділу, начальника відділу криміналістики, прокурора-криміналіста, що безпосередньо займається провадженням попереднього слідства; робота на зазначених посадах в органах внутрішніх справ і Служби безпеки України по безпосередньому провадженню попереднього слідства; частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та строкова військова служба.

Поряд з цим пунктами 3, 4 Положення про порядок виплати визначено, що у трудовий стаж роботи, який дає право на одержання Надбавки, включається час роботи в органах прокуратури.

У стаж роботи, що дає право на одержання Надбавки, також включаються: час роботи на прокурорсько-слідчих посадах військової прокуратури, на слідчій роботі в органах внутрішніх справ і служби національної безпеки та перебування на строковій службі в Збройних Силах; робота судді, арбітра, а також працівників органів юстиції, що займаються діяльністю судів; робота на виборних посадах в Радах і профспілкових організаціях, якщо працівник до і після цього працював в органах прокуратури; час роботи в державних установах, інших організаціях працівників, що мають класні чини і були направлені туди, а потім повернулись в прокуратуру для продовження роботи; період навчання у вищих учбових закладах, якщо після закінчення випускник направлений в органи прокуратури; частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею дворічного віку і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років; робота за кордоном, якщо працівник направлявся органами прокуратури, перед відрядженням працював на посадах, що передбачають присвоєння класного чину, і протягом двох місяців після повернення з-за кордону поступив в органи прокуратури на зазначені посади; якщо особа до присвоєння їй класного чину працювала в органах прокуратури на посадах, передбачених пунктом 2 цього Положення.

Отже, наведені нормативні положення не дають підстав погодитися з висновком апеляційного суду у цій справі про те, що до спірного стажу зараховуються лише роботи на посадах слідчих чи стажиста.

Для ухвалення іншого рішення в цій частині вимог потрібно з'ясувати низку питань, які стосуються підставності зарахування до вислуги років, що дає право на доплату в розмірі 100% до заробітної плати відповідно до Постанови № 232 військової строкової служби, періоду навчання на денному відділені юридичного факультету вищого навчального закладу з подальшим направленням в органи прокуратури, строку служби в органах податкової міліції.

Фактичні підстави в цій частині вимог залишилися недослідженими для формулювання висновку і рішення про право позивача на зарахування перелічених ним видів діяльності до стажу, що дає право визнати його більшим і таким, що зумовлює зміну розміру пенсійних виплат. Дослідити і встановити описані обставини можливо тільки під час нового судового розгляду.

Не можна погодитися й з висновками апеляційного суду про пропуск строку звернення до суду в частині вимог перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 %, починаючи з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року, та зобов'язати провести донарахування пенсії, відповідно до довідки прокуратури Херсонської області від 17 жовтня 2012 року № 18/532вх.12. З цього приводу слід зазначити таке.

Верховний Суд України в постанові від 01 березня 2016 року (справа № 161/20170/14-а) не погодився з висновком суду апеляційної інстанції про застосування до спірних відносин шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень; далі - КАС, оскільки сторона у цій справі не пропустила строк звернення до суду, що підтверджується матеріалами справи.

Зазначив долі, що при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону № 1789-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у частині вісімнадцятій статті 501 цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

За наведених обставин Суд дійшов висновку, що положення статті 87 Закону № 1788-XII не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог сторони у цій справі, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ. Натомість застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 501 Закону № 1789-ХІІ, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

Сторона у ці справі право на підвищення пенсії набула з 1 липня 2012 року, як це визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 30 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а звернувся до управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії 18 листопада 2014 року, а отже, у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплата має бути здійснена за 12 місяців до дня звернення сторони у цій справі до органу ПФУ за перерахунком пенсії, а саме з 18 листопада 2013 року.

Наведене свідчить про помилковість висновку апеляційного суду про пропуск позивачем строку звернення до суду.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на це справу в частині вимог позивача про визнання такими, що підлягають зарахуванню до вислуги років, що дає право на доплату в розмірі 100% до заробітної плати відповідно до постанови № 232, роботу/службу стажиста на посаді слідчого, військову строкову службу, період навчання на денному відділені юридичного факультету вищого учбового закладу з подальшим направленням в органи прокуратури, строк служби в органах податкової міліції;

визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у проведенні нарахування йому доплати до пенсії відповідно до указаної постанови та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу понад 20 років, з нарахуванням надбавки в розмірі 30 % та доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, відповідно до зазначеної постанови за кожний період, у якому проводився перерахунок, виплати різниці з недонарахованої суми, починаючи з січня 1998 року;

визнання протиправним рішення від 09 серпня 2016 року № 249/С-1 про відмову у перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 % починаючи з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року та зобов'язати провести донарахування пенсії, відповідно до довідки прокуратури Херсонської області від 17 жовтня 2012 року № 18/532вх.12, зі статтею 501 Закону № 1789-ХІІ, в порядку, визначеному постановою № 505, статтею 87 Закону № 1788-ХІІ, статті 46 Закону № 1058-ІУ, виходячи з розрахунку 90 % від місячного заробітку, за довідкою від 17 жовтня 2012 року № 18/532, за період з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року та здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування.

За частиною другою статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі № 766/10918/16-а скасувати в частині вимог позивача про визнання такими, що підлягають зарахуванню до вислуги років, що дає право на доплату в розмірі 100% до заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1996 року № 232 «Про надбавки до грошового забезпечення слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, Служби безпеки і прокуратури», роботу/службу стажиста на посаді слідчого, військову строкову службу, період навчання на денному відділені юридичного факультету вищого учбового закладу з подальшим направленням в органи прокуратури, строк служби в органах податкової міліції;

визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у проведенні нарахування йому доплати до пенсії відповідно до указаної постанови та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу понад 20 років, з нарахуванням надбавки в розмірі 30 % та доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, відповідно до зазначеної постанови за кожний період, у якому проводився перерахунок, виплати різниці з недонарахованої суми, починаючи з січня 1998 року;

визнання протиправним рішення від 09 серпня 2016 року № 249/С-1 про відмову у перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 % починаючи з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року та зобов'язати провести донарахування пенсії, відповідно до довідки прокуратури Херсонської області від 17 жовтня 2012 року № 18/532вх.12, зі статтею 501 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-ІІІ), в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», статтею 87 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з розрахунку 90 % від місячного заробітку, за довідкою від 17 жовтня 2012 року № 18/532, за період з 01 липня 2012 року по 01 грудня 2015 року та здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Справу № 766/10918/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в цій частині направити на новий розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко