Справа № 814/1219/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1219/18

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Осіпов Ю.В., Шляхтицький О.І.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11 січня 2018 № UA504000/2018/000003/2 про коригування митної вартості товарів, розрахованої Товариством за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ14-12-2 від 14 грудня 2017, укладеного з компанією "LLUCH ESSENCE", та стягнути з відповідача кошти у розмірі 21451,09 на відшкодування шкоди, заподіяної цим протиправним рішенням.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову Товариство вказало на те, що: - відсутність в товарно-транспортної накладної CMR №20171912 від 19 грудня 2017 інформації про перевізника, який здійснив фактичне перевезення товару не є розбіжностями, а може бути помилкою позивача, що може бути виправлена шляхом надання додаткових документів; - відсутність в товарно-транспортної накладної CMR №20171912 від 19 грудня 2017 інформації про перевізника, який здійснив фактичне перевезення товару не є відомостями, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому не тягне за собою можливість застосування ч.3 ст. 53 МК України; - вимога Митниці, зазначена в рішенні про коригування митної вартості, стосовно надання Товариством додаткових документів, передбачених ст. 53 МК України, а саме: - виписки з бухгалтерської документації щодо здійснення оплати за товар та транспортних витрат, навантаження, страхування; - каталогів, специфікації, прейскурантів (прас-листів) виробника товару; - митної декларації країни відправлення; - висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертами організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, не відповідає умовам застосування ч.3 ст. 53 МК України, а перелік додаткових документів витребуваних митницею, не повністю відповідає вимогам цієї законодавчої норми; - твердження відповідача про ненадання банківських платіжних документів, передбачених п.4 ч.2 ст. 53 МК України спростовується тим, що станом на 11 січня 2018, тобто на момент прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів, оплата за контрактом позивачем здійснена не була, що підтверджується платіжними дорученнями №138 від 12 січня 2018 та №152 від 16 лютого 2018; - вимога про надання сертифікату про походження товару, сертифікату аналізу і безпеки не визначені ст. 53 МК України як документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості; - твердження в рішенні Митниці про те, що наданий Quotation від 21 листопада 2017 містить виправлення та дописи та не містить реквізити та підпису автора документа, що не надає змоги ідентифікувати з даною поставкою оцінюваного товару - не обґрунтовані, оскільки названий документ містить комерційну пропозицію продавця товарів але не є документом, який підтверджує митну вартість товарів (ч. 2 ст. 53 МК України); - посилання Митниці на ту обставину, що наданий лист відправника від 21 грудня 2017 б/н відносно вартості товару не дає змогу ідентифікувати з датою поставки, так як термін дії цін пізніше дати invoice від 14 грудня 2017 № та контракту від 14 грудня 2017 №ІМ14-12-2 також не обґрунтовані, оскільки лист відправника згідно до ч.2 ст. 53 МК України не є документом, що підтверджує митну вартість товару.

За наслідками розгляду адміністративного позову Миколаївським окружним адміністративним судом 10 жовтня 2018 ухвалено рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення Миколаївської митниці ДФС від 11 січня 2018 № UA504000/2018/000003/2 про коригування митної вартості товарів, розрахованої ТОВ "Роскосметика" за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ14-12-2 від 14 грудня 2017 укладеного з компанією "LLUCH ESSENCE". У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення суд попередньої інстанції виходив з того, що суб'єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору, за виключенням цін на товар, ціни на який підлягають державному регулюванню. Жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов'язки сторін зовнішньоекономічного контракту зазначати у договорі відомості про знижку та обґрунтовувати їх розмір. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки. Наявність в базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару ( його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Разом з тим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Митниці коштів у розмірі 21451 грн 09 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної цим протиправним рішенням за їх необґрунтованості.

В апеляційній скарзі Митниця, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, повністю та прийняти нове рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач послався на те, що за результатами розгляду документів встановлено, що вони не містили всіх даних щодо числових значень складових митної вартості, а саме у п.3.2 контракту №ІМ14-2-2 від 14 грудня 2017 зазначені умови поставки EXW EL PRAT DE LLOBREGAT А У ІНВОЙСІ № ВІД 14 ГРУДНЯ 2017 - FCA EL PRAT DE LLOBREGAT. Де термін EXW «Франко завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки по постачанню, коли він надасть товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці. Термін FCA «Франко перевізник» означає, що продавець доставить товар, що пройшов митне очищення, у вказане покупцем перевізнику місце. При цьому, у довідці про транспортні витрати №155 від 29 грудня 2017 наданої перевізником ТОВ «Корнель» зазначено, що вартість навантаження включена до вартості перевезення.

Суд першої інстанції також не врахував, що надані позивачем платіжні доручення №138 від 12 січня 2018 на суму 18222 євро 14 євро центів №152 від 16 лютого 2018 на суму 45219 євро 71 євро центів містять печатку позивача та не містять відміток банку, що ставить під сумнів їх дійсність та відношення до банківських платіжних документів. Крім цього, загальна сума платежу 60742 євро 45 євро центів зазначена у платіжних дорученнях не відповідає сумі 60302 євро 45 євро центів, зазначеній у інвойсі № від 14 грудня 2017. Долучений до позовної заяви документ за №20125705 від 21 листопада 2017, який також зазначений у графі 44 МД від 12 січня 2018 №UA50400/2018/000121 за кодом 3014 «Прейскурант, прайс-лист виробника» не відповідає суті прейскуранта.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились про дату, час і місце судового засідання були повідомлені в установленому законом порядку, заяв про поважність причин неявки у судове засідання від них не надходило.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції визнає за необхідне розглянути справу у порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

«У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення» ч. 1 ст. 53 МК України.

В частині 2 цієї ж статті, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: « 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: « 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

Згідно до положень п.2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні ч.2 ст. 58 МК України.

Частиною 1 ст.57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.1 ст.62 МК України).

З матеріалів справи убачається, що між ТОВ «Роскосметика» - покупцем та «LLUCH ESSENCE» - продавцем 14 грудня 2017 укладено контракт №ІМ14-12-2 за яким позивач купує у продавця ароматичні речовини, найменування, кількість і ціна яких погоджена в інвойсах. Загальна сума контракту склала - 60742 євро 45 євро центів. В контракті зазначено, що оплата за отриманий товар здійснюється покупцем на рахунок продавця шляхом банківського переводу: 30% вартості товару протягом 15 днів після дати відвантаження; 70% вартості товару протягом 60 днів після дати відвантаження. Дата відвантаження товару вважається датою виписки інвойсу. Умови поставки TXW EL PRAT DE LLOBREGAT. Товар поставляється на митну територію України. «LLUCH ESSENCE» зобов'язаний надати ТОВ «Роскосметика» оригінали наступних документів: сертифікат походження, сертифікат аналізу, рахунок, сертифікат безпеки, пакувальний лист.

Товар надійшов до митного оформлення шляхом електронного декларування. Позивачем було подано митну декларацію від 10 січня 2018 №UA504180/2018/000080. Митна вартість була заявлена декларантом ТОВ «Роскосметика» до митного оформлення за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).

Здійснюючи аналіз наданих до митного оформлення документів митниця дійшла висновку про необхідність проведення перевірки достовірності складових митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди, оскільки, відповідно до умов поставки, до ціни угоди не включені витрати на транспортування та/або навантаження. Ці витрати не включені до митної вартості (не зазначені у декларацій митної вартості).

Відповідачем встановлено, що подані документи не містять всіх даних щодо числових значень складових митної вартості товарів - у п.3.2 контракту №ІМ14-2-2 від 14 грудня 2017 зазначені умови поставки EXW EL PRAT DE LLOBREGAT тоді як у інвойсі № від 14 грудня 2017 - FCA EL PRAT DE LLOBREGAT. При цьому, термін EXW «Франко завод» - означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки по постачанню, коли він надасть товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці (завод, фабрика, склад), а термін FCA «Франко перевізник» - означає, що продавець доставить товар, що пройшов митне очищення, у вказане покупцем перевізнику місце.

Миколаївською митницею ДФС України 11.01.2018 року прийнято рішення № UA50400/2018/000003/2 про коригування митної вартості товарів (далі - Рішення), розрахованої ТОВ "Роскосметика" за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ 14-12-2 (далі - Контракт), укладеного між позивачем та компанією "LLUCH ESSENCE" 14 грудня 2017р.

Зважаючи на встановлені обставини відповідачем на адресу позивача направлено електронне повідомлення де вказувалося, що: - CMR №20171912 від 19 грудня 2017 не містить інформації про перевізника, що здійснив перевезення товару; - згідно invoice від 14 грудня 2017 № та контракту від 14 грудня 2017 №ІЬ14-12-2 умовами поставки передбачено оплата за товар, про що відсутні банківські платіжні документи, передбачені п.4 ч.2 ст. 53 МК України та документами щодо вартості навантаження, страхування товару; - згідно п.6 контракту передбачено надання сертифікату про походження товару, сертифікат аналізу, сертифікат безпеки які відсутні.

Миколаївська митниця ДФС вимагала у Товариства надати наступні документи: - виписку з бухгалтерської документації щодо здійснення оплати за товар, та транспортних витрат, навантаження, страхування; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; - митну декларацію країни відправлення з відмітками митного органу; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або надати інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Наведена вимога відповідача не виходить за межі визначеного ст. 53 МК України переліку документів, що можуть бути витребувані митним органом у декларанта для підтвердження митної вартості товарів.

Під час дослідження документів, наданих позивачем, митницею було встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований, так як подані позивачем документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Так, в контракті зазначено, що «Оплата за отриманий товар проводиться покупцем на рахунок продавця шляхом банківського переводу - 30% вартості товару протягом 15 днів після дати відвантаження; - 70% вартості товару протягом 60 днів після дати відвантаження. Дату відвантаження товару вважати дату виписки інвойсу».

З інвойсу вбачається, що він датований 14 грудня 2017 тобто на 11 січня 2018 року, дату винесення Миколаївською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості Товариство, згідно укладеного Контракту, зобов'язано було перерахувати на рахунок продавця, шляхом банківського переводу - 30% вартості товару. У випадку порушення зобов'язання , відповідно до п.4.6 Контракту, сплатити продавцю пеню в розмірі 0,3% в день від суми невчасно сплаченого товару за кожен день невиконання зобов'язання у визначений строк.

Натомість, в позові Товариство вказує, що здійснило оплату товару 12 січня 2018 (платіжне доручення №138) та 16 лютого 2018 (платіжне доручення №152). При цьому позивач нічого не вказує про сплату пені у розмірі 0,3% за кожен день невиконання зобов'язання у визначений строк платежу.

В п. 3.2 контракту зазначені умови поставки EXW EL PRAT DE LLOBREGAT Іспанія - продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки по постачанню, коли він надасть товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці (завод, фабрика, склад). Разом з тим п.3.4 контракту передбачає, що - «Товар поставляється на митну територію України». В контракті відсутні будь-які вказівки на перевізника, домовленості про маршрут та ціну перевезення.

Слід також зазначити, що у наданому Товариством інвойсі № від 14 грудня 2017 - визначено FCA EL PRAT DE LLOBREGAT тобто, продавець доставить товар, що пройшов митне очищення, у вказане покупцем перевізнику місце. Отже, незважаючи на відсутність договору-перевезення між позивачем і перевізником, Товариство все ж було стороною домовленості про перевезення так як вказало перевізнику маршрут і місце доставки товару.

Позивачем залучено до матеріалів справи довідку ООО «Корсель» від 29 грудня 2017, юридична адреса якого м. Харків, пр-т Московський, 199, корп. Д5, офіс 228, де вказано маршрут перевезення товару та вартість перевезення товару зазначену в національній валюті України - 138872 грн. 25 коп. (а.с. 18).

Товариство визнало, що у товарно-транспортній накладній CMR №20171912 від 19 грудня 2017 відсутня інформація про перевізника, що здійснив фактичне перевезення товару.

Суд апеляційної інстанції визнає помилковими твердження позивача, що відсутність інформації стосовно перевізника, який здійснив фактичне перевезення товару не є відомостями, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як зазначалось вище, вартість перевезення склала 138872 грн. 25 коп. З урахуванням розбіжностей як в Контракті так і в інвойсі наданих для перевірки, вимога митного органу про надання інформації відносно перевізника, що здійснив перевезення товару та умов поставки товару, оплату за перевезення товару - є обґрунтованими та правильними.

Також суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими твердження Товариства про те, що наданий ним з виправленнями, дописами документ, продавця - Quotation від 21 листопада 2017 №20125705 - не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Quotation - є котировкою, курсом, ціною, пропозицією продавця. Саме цей документ містить комерційну пропозицію і надає змогу митному органу ідентифікувати товар з ціною конкретної поставки товару. Відсутність реквізитів, виправлення та дописи у наданому Товариством документі, а також зазначення пропозиції по ціні товару, пізнішої ніж дата, вказана в інвойсі та контракті, позбавляють митницю можливості визначити митну вартість наданого на розмитнення товару.

Отже, Миколаївська митниця ДФС за результатами розгляду наданих Товариством документів цілком правильно та у відповідності з вимогами ст. ст. 53. 58 МК України прийняла рішення від 11 січня 2018 № UA504000/2018/000003/2 про коригування митної вартості товарів, розрахованої ТОВ "Роскосметика" за методом, визначеним ст. 58 Митного кодексу України, тобто за ціною Контракту № ІМ 14-12-2 (далі - Контракт), укладеного між позивачем та компанією "LLUCH ESSENCE" 14 грудня 2017.

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки викладеним вище обставинам справи, не застосував норми Закону, що врегульовують правовідносини, які виникли між позивачем та суб'єктом владних повноважень на час заявленого позову.

Згідно до п.1, 3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України: «Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права».

Зважаючи на те, що при прийнятті рішення від 10 жовтня 2018 Миколаївський окружний адміністративний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення у справі, викладені в рішенні суду висновки спираються тільки на твердженнях відповідача та не відповідають обставинам справи, судом попередньої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосуванню, саме положення ст. ст. 53, 58 МК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення повністю та ухвалити нову постанову суду про відмову у задоволенні адміністративного позову в частині задоволення адміністративного позову.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги суб'єкта владних повноважень, у відповідності з вимогами ст. 139 КАС України, апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись: ст. ст. 139, 293, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 - скасувати в частині задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України щодо визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України від 11 січня 2018 № UA504000/2018/000003/2 про коригування митної вартості товарів.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 про відмову у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про стягнення з Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України коштів у розмірі 21451 грн 09 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати складення повного судового рішення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня отримання сторонами копії повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: