Справа № 0440/6071/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6071/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.

за участю: представника позивача Стрюк Наталі Олександрівни

представника позивача Закалюжного Сергія Вікторовича

представника відповідача Лейченко Інна Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 (суддя Горбалінський В.В., повний текст рішення складено 29.10.2018)

у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Дорс» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування припису та постанов про накладення штрафів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Ріал Дорс», звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки, як такі, що вчинені не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень № ДН-471/256/АВ/П від 27 квітня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати 3 постанови від 21 травня 2018 року про накладення штрафу

- № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288,

- № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/289,

- № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/290.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем грубо порушено принципи державного нагляду, проведення перевірки здійснене за відсутності на те правових підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V. Також позивач наголошує, що ним не було допущено порушень трудового законодавства України, зокрема, Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці», а отже у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів до притягнення позивача до відповідальності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу №ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288 від 21 травня 2018 року;

Визнано протиправними та скасовані пункти 1, 2, 4 Припису про усунення виявлених порушень № ДН-471/256/АВ/П від 27 квітня 2018 року.

В задоволенні вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки, як такі, що вчинені не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України; визнання протиправними та скасувати постанов про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/289 від 21 травня 2018 року, № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/290 від 21 травня 2018 року та пунктів 3-5 Припису №ДН-471/256/АВ/П від 27 квітня 2018 року - відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог обґрунтовано тим, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем приписів ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, тому відсутні правові підстави для застосування до ТОВ «Ріал Дорс» штрафу у розмірі 670 140 грн. Також зазначено, що враховуючи те, що на день винесення Припису, позивачем було повністю проведено остаточний розрахунок зі звільненою ОСОБА_4 та виплачено заробітну плату працівникам за попередні місяці (грудень 2017 - березень 2018), суд першої інстанції не знайшов законних підстав для зобов'язання ТОВ «Ріал Дорс» усунути порушення, яких вже не існувало, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 4 Припису № ДН-471/256/АВ/П від 27.04.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої останній просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що протягом серпня-грудня 2017 року між позивачем та 6-ти громадянами України (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.) були укладені цивільно-правові договори про виконання робіт. Відомості щодо зазначених договорів було надано у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. До органів доходів і зборів. В період з серпня по грудень 2017 року на підприємстві трудові відносини були оформлені лише з директором, менеджером та бухгалтером. Основним видом діяльності позивача є виробництво металевих дверей і вікон. Зазначає, що вказані працівники, які виконували роботи за цивільно-правовими договорами, були фактично працівниками, які забезпечували виробничу діяльність товариства. Деякі цивільно-правові договори переукладалися кілька разів. Вважає, що в цивільно-правових договорах закріплена систематичність перебування під постійним контролем суб'єкта господарювання. На переконання відповідача позивач застосував працю 6 громадян без належного оформлення трудових відносин та вчинив дії, спрямовані на приховування трудових відносин, шляхом укладення цивільно-правових угод.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Надано пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представники позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Ріал Дорс» (код ЄДРПОУ 4097909) зареєстроване за адресою: пр-кт. Поштовий, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000.

Відповідачем здійснено інспекційне відвідування позивача. За результатами проведення інспекційного відвідування (позапланової перевірки) ТОВ «Ріал Дорс» складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 26.04.2018 року № ДН-471/256/АВ.

В акті зафіксовані наступні порушення:

- правовідносини між ТОВ «Ріал Дорс» та громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (сторонами цивільно-правових договорів) носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником. Таким чином, зазначені працівники фактично були допущені до роботи без укладення трудового договору, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України: «Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ».

- відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів, та не пізніше 7-ми днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата». У порушення зазначеної норми протягом 2018 року мало місце порушення встановлених термінів. Так, заробітну плату за другу половину грудня 2017 року було виплачено 19.01.2018 року (відомість на виплату грошей № 2), за січень 2018 року (один раз на місяць) - 23.02.2018 року (відомість на виплату грошей № 4), за лютий 2018 року - 24.03.2018 року (відомість на виплату грошей №5) та 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 6), за березень 2018 року (один раз на місяць) - 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 7).

- при виплаті заробітної плати за лютий - 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 6) не проведено компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці»: «Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством». Індекс зростання цін у березні 2018 року склав 101,1%.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення». ОСОБА_4, бухгалтер, була звільнена 30.03.2018 року за ст. 38 КЗпП України згідно наказу від 30.03.2018 року № . У порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України остаточний розрахунок з нею був проведений 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 6) - 1 759,60 грн., (відомість на виплату грошей № 7) - 2 713,98 грн.

- у порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України при проведенні остаточного розрахунку зі звільненою ОСОБА_4 не нараховано і не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

27.04.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено Припис № ДН-471/256/АВ/П, яким приписано у місячний строк до 27.05.2018 року:

1. Усунути порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

2. Усунути порушення ч. 1 та 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

3. Усунути порушення ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108 із змінами і доповненнями.

4. Усунути порушення ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

5. Усунути порушення ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями.

21.05.2018 року прийнято:

- постанову про накладення штрафу № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288, накладено штраф у розмірі 670 140грн.;

- постанову № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/289, накладено штраф у розмірі 11 169грн.;

- постанову про накладення штрафу № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/290, накладено штраф у розмірі 3 723грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20.09.2007 року № 877-V, норми Порядку здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, норми Кодексу законів про працю України, Цивільного кодексу України, норми Закону України «Про оплату праці».

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини

Так, відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20.09.2007 року № 877-V заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

16.05.2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів тощо.

Згідно Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (пункт 19). Припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (пункт 23). У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю (пункт 24).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, керуючись Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядком № 295, наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 18.04.2018 року № 303-І, маючи направлення на проведення інспекційного відвідування від 20.04.2018 року № 104/4.2-4 в період з 25.04.2018 року по 26.04.2018 року - провів інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю ТОВ «Ріал Дорс» з питань оформлення трудових відносин, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, проведення остаточного розрахунку.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що підставою для проведення перевірки ТОВ «Ріал Дорс» стали звернення працівників щодо порушення стосовно них законодавства про працю (вх. № 528 від 02.04.2018 року, вх. № Л-446 від 10.04.2018 року, вх. № 527 від 02.04.2018 року, вх. № Л-447 від 10.04.2018 року, вх. № 519 від 02.04.2018 року, вх. № С-448 від 10.04.2018 року, вх. № 585 від 10.04.2018 року).

За результатами проведення інспекційного відвідування Товариства «Ріал Дорс» складено Акт інспекційного відвідування від 26.04.2018 року № ДН-471/256/АВ, Припис від 27.04.2018 № ДН-471/256/АВ/П, яким приписано у місячний строк до 27.05.2018 року:

1. Усунути порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

2. Усунути порушення ч. 1 та 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

3. Усунути порушення ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108 із змінами і доповненнями.

4. Усунути порушення ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

5. Усунути порушення ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями.

21.05.2018 року прийнято 3 Постанови про накладення штрафу:

- № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288, накладено штраф у розмірі 670 140грн.;

- № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/289, накладено штраф у розмірі 11 169грн.;

- № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/290, накладено штраф у розмірі 3 723грн.

Перевіряючи правомірність та законність Припису № ДН-471/256/АВ/П від 27.04.2018 року та Постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288 від 21.05.2018 року, № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/289 від 21.05.2018 року, № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/290 від 21.05.2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що:

1. Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від № ДН 471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288 від 21.05.2018 року винесена за порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач, з даного приводу зазначає, що Товариством «Ріал Дорс» як Замовником укладено ряд цивільно-правових договорів з фізичними особами, які є Виконавцями: громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до предметів вказаних цивільно-правових договорів про виконання робіт Замовник доручає, а Виконавці беруть на себе зобов'язання виконати певні види робіт (зварювальні роботи протипожежних дверей, роботи гібщика металу) у порядку та строки встановлені Договорами.

Факт надання послуг підтверджується актами прийому наданих послуг до цивільно-правових договорів, копії яких наявні в матеріалах справи.

Укладені з громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, цивільно-правові договори про виконання робіт не містить ознак трудових договорів, зокрема: обов'язку виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години; обов'язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Отже, відносини, які склалися між ТОВ «Ріал Дорс» та працівниками не містять ознак трудових відносин, а тому трудові договори із вказаними особами і не повинні були укладатись.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

У відповідності до ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За приписами ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Водночас, при вирішення спору, суд першої інстанції врахував положення ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 04.07.2018 року по справі № 820/1432/17 виклав наступну правову позицію: «Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності в той час як за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. З аналізу наведених норм видно, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт».

Аналогічних висновків про те, що: «основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності; за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату» дійшов Верховний Суд і в постанові від 08.05.2018 року (справа №127/21595/16-ц).

Матеріали справи містять копії цивільно-правових договорів про виконання робіт, специфікації та акти прийому наданих послуг до цивільно-правових договорів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої про наявність між ТОВ «Ріал Дорс» та громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, саме цивільно-правових відносин та ознак, притаманних договору підряду, в укладених між сторонами договорах.

Так, цивільно-правові договори про виконання робіт містять положення: щодо вартості наданих послуг (п. 4.1.) та порядок оплати винагороди за конкретно виконану роботу (надану послугу) (п. 4.2.); пунктами 2.1.4 визначено, що Виконавці самостійно організовують виконання робіт, на свій ризик.

Крім того, згідно п. 2.1.9 цивільно-правових договорів визначено, що правовідносини, які виникають з цих Договорів, регулюються цивільним законодавством України і на них не поширюється дія трудового законодавства.

При цьому, вказані договори не містять таких умов, як: обов'язок виконавця бути присутнім на робочому місці у визначений робочий час; обов'язок дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; регламентація процесу праці, часу та тривалості робочого часу; систематичний характер оплати праці.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що між ТОВ «Ріал Дорс» та ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, існували трудові відносини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не спростовано факту дійсності (чинності) укладених між ТОВ «Ріал Дорс» та ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, цивільно-правових договорів про виконання робіт, відсутні будь-які судові рішення про визнання їх недійсними.

Водночас, слід зазначити, що удаваність цивільно-правових договорів, шляхом підміни трудового договору, на якій наполягає відповідач, повинна бути доведена в установленому законом порядку.

Проте, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, що свідчили б на користь вищенаведених аргументів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, про які зазначає відповідач, свого підтвердження не знайшли.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, відповідальність суб'єкта господарювання, який використовує найману працю, настає лише у випадку наявності факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Враховуючи відсутність порушень позивачем приписів ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до ТОВ «Ріал Дорс» штрафу у розмірі 670 140грн.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу № ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288 від 21.05.2018 року є протиправною, а відтак підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що зважаючи на те, що пункт 1 Припису № ДН-471/256/АВ/П від 27.04.2018 року стосувався допущеного позивачем порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: щодо фактичного допущення працівників ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до роботи без укладення трудових договорів, яке в ході судового розгляду справи свого підтвердження не знайшло, то в цій частині суд першої інстанції також правильно визначився про скасування пункту 1 Припису.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, то колегія суддів апеляційної інстанції досліджує рішення лише в межах апеляційної скарги.

Отже перевірці також підлягає правильність висновку суду першої інстанції щодо скасуванню пункту 2 та 4 Припису.

Зокрема пунктами 2 та 4 Припису № ДН-471/256/АВ/П зазначено:

2. Усунути порушення ч. 1 та 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

4. Усунути порушення ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року із змінами і доповненнями;

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначити наступне.

Аналізуючи на предмет правомірності пункти 2 та 4 Припису № ДН-471/256/АВ/П від 27.04.2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що наведені пункти Припису стосуються:

- порушень ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України: заробітну плату за другу половину грудня 2017 року було виплачено 19.01.2018 року (відомість на виплату грошей № 2), за січень 2018 року (один раз на місяць) - 23.02.2018 року (відомість на виплату грошей № 4), за лютий 2018 року - 24.03.2018р. (відомість на виплату грошей № 5) та 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 6), за березень 2018 року (один раз на місяць) - 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 7).

- порушень ч. 1 ст. 116 КЗпП України: ОСОБА_4, бухгалтер, була звільнена 30.03.2018 року за ст. 38 КЗпП України згідно наказу від 30.03.2018 року №, проте остаточний розрахунок з нею був проведений 10.04.2018 року (відомість на виплату грошей № 6) - 1 759,60 грн., (відомість на виплату грошей № 7) - 2 713,98 грн.

Отже, станом на день винесення Припису - 27.04.2018 року, означені порушення вже були усунені позивачем.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.

Згідно ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

За приписами п. 23-25 Порядку № 295 припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування. Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об'єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.

Таким чином, за наслідком виявлення порушень законодавства про працю, інспектор вносить припис про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

В той же час, як передбачено п. 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Тобто, положення п. 27 Порядку № 295 встановлюють можливість як одночасного винесення припису та застосування стягнення (винесення постанови про накладення штрафу, складання протоколу про адміністративне правопорушення) так і можливість вибору одного за варіантів з урахуванням конкретних обставин правопорушення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, враховуючи те, що на день винесення Припису, позивачем було повністю проведено остаточний розрахунок зі звільненою ОСОБА_4 та виплачено заробітну плату працівникам за попередні місяці (грудень 2017 - березень 2018), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобов'язання ТОВ «Ріал Дорс» усунути порушення, оскільки на час прийняття Припису (27.04.2018) такі порушення вже були усунуті.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку і про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 4 Припису № ДН-471/256/АВ/П від 27.04.2018 року.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнанння протиправною та скасовання постанову про накладення штрафу №ДН-471/256/АВ/ТД/ІП-ФС/288 від 21 травня 2018 року та визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 4 Припису про усунення виявлених порушень № ДН-471/256/АВ/П від 27 квітня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 13.02.2019 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.02.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 20.02.2019.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов