Справа № 160/465/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року Справа № 160/465/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя: Ільков В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
позивача: ОСОБА_1,
представника позивача: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що після отримання відповіді №248-16/04 від 10.01.2019 року ГУ Держпраці у Дніпропет ровській області, до якої було додано копії Постанови №ДН485/964/АВ/НПУСПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року, винесеної ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, та акта про неможли вість проведення інспекційного відвідування від 24.04.2018 року № ДН485/964/АВ, позивачу стало відомо, що відповідно вище наведених документів, органами Держпраці України, а саме ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, 17.05.2018 року щодо нього складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС. Позивач вважає постанову №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС від 17.05.2018 року незаконною, з огляду на те, що відповідно отриманого позивачем запрошення, для поїздки за кодрон, 20.03.2018 року, ним було придбано заліз ничні квитки на 20.04.2018 року з м. Дніпро до м. Львову на поїзд № 041 «Дніпро-Львів», на себе та на дружи ну ОСОБА_3, та на 27.04.2018 року з м. Львова до м. Дніпра на поїзд №042 «Львів-Дніпро». Тобто, 21.04.2018 року позивач перебував у м. Львові, що підтверджується документально. 23.04.2018 року позивачем здійснено переїзд до Німеччини через територію Польщі, про що свідчить відмітка в закордонному паспорті повивача. Отже, позивач у період з 23.04.2018 року по 26.04.2018 року, тобто, у період здійснення відповідачем інспекційного відвідування знаходився поза межами м. Дніпра. До м. Дніпро позивач прибув 28.04.2018 року. Зазначив, що вищевикладені обставини, є документально підтвердженим фактом перебування його та дру жини в період з 20.04.2018 року по 28.04.2018 року за межами місця його мешкання за адре сою у м. Дніпро, а отже висновки відповідача щодо свідомого створенням перешкод у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування, шляхом відсутності суб'єкта відвідування або уповноважених ним осіб за юридичним місцем знаходження та адресою, зазначеною в ЄДР, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, та здійснені на припущеннях відповідача, у звязку із чим постанова про накладення штрафу №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року, підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 18.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/465/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з підготовчим судовим засіданням на 04.02.2019 року.
04.02.2019 року розгляд справи, на підставі заяви позивача, відкладено до 20.02.2019 року.
Ухвалою суду від 20.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.02.2019 року.
Позивач та його представник у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доводи наведені у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
У квітні 2018 року на адресу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшов лист Департаменту з питань праці, в якому Департамент направив для розгляду ГУ Держпраці у Дніпропетровській області та відповідного реагування звернення (вх. № 88/04 від 17.04.2018 року) колективу працівників ФОП ОСОБА_1 щодо можливого порушення законодавства про працю.
На підставі зазначеного наказу, видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 23.04.2018 року № 97.
За результатами інспекційного відвідування складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ДН485/964/НП від 24.04.2018 року.
17.05.2018 року заступником начальника Головного управління Держрпаці у Дніпропетровській області ОСОБА_6 за порушення вимог ч.1 ст. 259 КЗпП України, керуючись статтею 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України Про зайнятість населення, ч.3 ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 та на підставі абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 372 300,00 гривень.
У оскарженій постанові від 17.05.2018 року № ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 зазначені такі обставини встановлення правопорушення.
Працівниками відповідача встановлено неможливість проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1, у зв'язку із свідомим створенням перешкод у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування, шляхом відсутності суб'єкта відвідування або уповноважених ним осіб за юридичним місцем знаходження та адресою, зазначеною в ЄДР.
Відповідачем, у ході інспекційного відвідування, було встановлено свідоме створення перешкод у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 у зв'язку із свідомим створенням перешкод у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування шляхом відсутності суб'єкта відвідування або уповноважених ним осіб за юридичним місцем знаходження та адресою, зазначеною в ЄДР.
ФОП ОСОБА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 не дотримано вимог частини першої статті 259 КЗпП, згідно з якою: «Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України» та вимоги підпункту 5 пункту 6 Положення № 96 згідно з яким: «Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці».
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою № ДН/485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Згідно пунктів 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 р., Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Центральний орган Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
При цьому, підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог трудового законодавства є стаття 265 КЗпП України (в редакції від 06.12.2016 року).
Зазначена норма передбачає застосування до субєктів господарювання юридичних осіб фінансової відповідальності, яка не належить до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Зокрема, частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до ч. 4 статті 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому, «порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України» в розумінні даної статті є Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року, який набрав чинності 16.05.2017 року (далі Порядок № 295).
Порядком №295 внесені відповідні зміни і до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року, які також набрали чинності з 16.05.2017 року, що свідчить про взаємоповязаність вказаних питань.
Відповідно до Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці (пункт 2 Порядку).
За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт, і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником (пункти 19-20 Порядку).
У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень обєкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 27 Порядку).
Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року (зі змінами від 26.04.2017 року) передбачено, що штрафи накладаються посадовими особами Держпраці на підставі акту про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю.
Таким чином, юридичною підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за статтею 265 КЗпП України є акт посадової особи органу Держпраці, складений за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, в якому викладені порушення трудового законодавства, передбачені частиною другою статті 265 КЗпП України.
Судом встановлено, що відповідачем був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 24.04.2018 року № ДН485/964/НП.
Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 статті 265 КЗпП України, ч.ч. 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» врегульований Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року.
Згідно цього Порядку, штрафи накладаються ОСОБА_5 Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради обєднаної територіальної громади.
Пунктом 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (Порядок № 295) визначено, що у разі створення обєктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником обєкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
Абзацом 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, з урахуванням положень абзаців 2 та 6 даної статті визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень з питань фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
З аналізу вказаних норм вбачається, що однією з основних умов для настання відповідальності за порушення вимог законодавства про працю, передбаченої абз. 7 ч. 2 статті 265 КЗпП України, є створення обєктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці при проведенні інспекційного відвідування, яке може виражатись в ненаданні інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а також у перешкоді в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 Порядку № 295, а саме:
- під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень обєкта відвідування, в яких використовується наймана праця;
- ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені обєктом відвідування їх копії або витяги;
- наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам обєкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
- за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;
- на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
- фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;
- отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Тобто, під поняттям «створення перешкод» законодавець розуміє активну поведінку посадової особи обєкту відвідування, направлену на перешкоджання інспектору праці під час здійснення інспекційного відвідування отримувати необхідну для цього інформацію та належним чином реалізувати свої повноваження, що є підставо для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
До інших підстав для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування законодавець відносить відсутність обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, а також відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, тобто такий акт складається у випадку неможливості проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, не повязаного із створенням перешкод.
Водночас, складання посадовими особами Держпраці акту про неможливість проведення інспекційного відвідування через відсутність посадових осіб обєкта інспектування за своїм місцезнаходженням станом на час виходу посадових осіб Держпраці на місце для проведення такого інспектування, без виявлення ознак перешкоджання обєктом відвідування проведенню інспекційного відвідування, не може вважатись достатньою самостійною підставою для притягнення до відповідальності за абз. 6 ч. 2 статті 265 КЗпП України (за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні).
На підтвердження зазначеного, позивачем було надано до суду договір доручення №11/17 про співпрацю ФОП ОСОБА_1, як фізичної особи підприємця із Страховою компанією «ОСОБА_7 Іншуранс».
Так, за відмінні результати у співпраці по запровадженню державної програми з пенсійної реформи в Україні, позивача, у складі групи партнерів, було запрошено у січні 2018 року у поїздку до Німеччини, а саме до компанії «Наnnover Re» (м.Ганновер, Ні меччина), яка є партнером страхової компанії «ОСОБА_7 Іншуранс».
21.04.2018 року позивач перебував у м. Львові, що підтверджується документально.
23.04.2018 року позивачем здійснено переїзд до Німеччини через територію Польщі, про що свідчить відмітка в закордонному паспорті повивача.
Отже, позивач у період з 23.04.2018 року по 26.04.2018 року, тобто, у період здійснення відповідачем інспекційного відвідування перебував за кордоном, що підтверджується матеріалами справи, та наданими позивачем доказами.
До м. Дніпро позивач прибув 28.04.2018 року.
Зазначені обставини, відповідачем не спростовані.
За таких обставин, суд вважає документально підтвердженим факт перебування позивача в період з 23.04.2018 року по 26.04.2018 року у відрядженні, за кордоном.
Відсутність телефонного звязку з ФОП ОСОБА_1 за номером телефону, зазначеним в Єдиному реєстрі, суд також не може розцінювати як створення перешкод в проведенні інспекційного відвідування.
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення інспекційного відвідування не було встановлено фактів свідомого створення позивачем перешкод у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування, тобто, порушення абз. 7 ч.2 ст. 265 КЗпП України з боку ФОП ОСОБА_1 не підтверджене доказами.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що надані відповідачем докази, а саме акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ДН485/964/НП від 24.04.2018 року, надані відповідачем пояснення у відзиві на позовну заяву ФОП ОСОБА_1 не дають у своїй сукупності можливості дійти висновку щодо порушення, встановленого відповідачем.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що відповідачем не доведено належними доказами факт порушення позивачем абз. 7 ч.2 ст. 265 КЗпП України, а тому постанова про накладення штрафу, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, від 17.05.2018 року № ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 139, 241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271 від 17.05.2018 року задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, від 17.05.2018 року №ДН485/964/АВ/НП/СПТД-ФС/271.
Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 3 723,00 грн. (три тисячі сімсот двадцять три грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпраці у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26.02.2019 року.

Суддя В.В Ільков