Справа № 808/1984/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 808/1984/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бревес»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (суддя Конишева О.В., повний текст складено 01.10.2018р.) по справі №808/1984/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бревес» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Управління комунального господарства виконавчого комітету Токмацької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування припису та постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Бревес» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати Припис Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів, норм і правил № 8 від 19.04.2018;

визнати протиправною та скасувати Постанову Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 8/1008-23.2/1358 від 27.04.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставність висновків відповідача щодо порушення підприємством, як підрядником, вимог містобудівної документації, в частині відхилення від проекту під час реконструкції нежитлової будівлі на замовлення Управління комунального господарства виконавчого комітету Токмацької міської ради. Крім цього, позивач посилався на неправомірність проведення відповідачем перевірки, у зв'язку з відсутністю правових підстав для її призначення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень стали висновки органу державного контролю про те, що підрядником ТОВ «Бревес» виконано будівельні роботи з відхиленням від затверджених проектних рішень, а саме: стяжку бетонну виконано з бетону класу В7,5 замість бетону класу В15 (зменшено клас міцності бетону); зменшено діаметр арматурної сітки вимощення з 5 на 4; при виконанні будівельно-монтажних робіт з улаштування обрешітки покрівлі дерев'яні конструкції не оброблено вогнезахисним розчином, та виконано улаштування покрівлі з метало черепиці без підтвердження якості виконання оброблення дерев'яних конструкцій покрівлі вогнезахисним розчином. Встановивши

підстави для прийняття оскаржуваних рішень, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлені перевіркою порушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та є доведеними відповідачем належними і допустимими доказами. З цих підстав, суд вказав на наявність у відповідача правових підстав для винесення позивачу припису про усунення порушень вимог законодавства та притягнення останнього до відповідальності, яка передбачена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо правомірності оскаржуваних рішень відповідача. Скаржник вказує, по-перше на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки такій підставі заявленого позову, як неправомірність проведеної перевірки. З цього приводу позивач зазначає про відсутність у відповідача правових підстав для призначення та проведення перевірки та спростовуючи доводи відповідача про те, що захід контролю був проведений на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_3, що узгоджується з вимогами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», вказує на те, що фізична особа ОСОБА_3, за зазначеною нею адресою не проживає і такої особи взагалі не встановлено, що вказує про підробку відповідачем підстав для проведення перевірки. Також скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині встановлення обставин, які, за позицією суду першої інстанції, свідчать про допущені позивачем порушення законодавства під час виконання будівельних робіт. З цього приводу позивач вказує на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні фактично цитував акт перевірки та не надав оцінки аргументам позивача, які свідчать про необґрунтованість висновків відповідача, які зроблені під час перевірки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі Направлення для проведення планового (позапланового) заходу № 145 від 03.04.2018, виданого на підставі Наказу Департаменту Державної архітектурно -будіведьної інспекції у Запорізькій області № 13П від 03.04.2018 та звернення ОСОБА_4 від 23.03.2018, Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Масловим Максимом Сергійовичем було проведено позапланову перевірку реконструкції нежитлової будівлі під центр надання адміністративних послуг за адресою Запорізька область, м. Токмак, вул. Володимирська, 265, щодо дотримання суб'єктом містобудування Управлінням комунального господарства виконавчого комітету Токмацької міської ради, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, Товариством з обмеженою відповідальністю «БРЕВЕС», ОСОБА_2, ОСОБА_6 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норма, стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки складено акт №169 від 19.04.2018р., в якому зроблено висновки про те, що підрядником ТОВ «Бревес» виконано будівельні роботи з відхиленням від затверджених проектних рішень, а саме: стяжку бетонну виконано з бетону класу В7,5 замість бетону класу В15 (зменшено клас міцності бетону); зменшено діаметр арматурної сітки вимощення з 5 на 4; при виконанні будівельно-монтажних робіт з улаштування обрешітки покрівлі дерев'яні конструкції не оброблено вогнезахисним розчином, та виконано улаштування покрівлі з метало черепиці без підтвердження якості виконання оброблення дерев'яних конструкцій покрівлі вогнезахисним розчином.

На підставі проведеної перевірки та зазначеного акту, відповідачем видано припис № 8 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів, норм і правил, яким зобов'язано ТОВ «Бревес» привести об'єкт у відповідність до вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, затверджених проектних рішень, будівельних стандартів, норм і правил до 19.05.2018р.

Крім цього, 19.04.2018 року відносно позивача було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідальність за яке передбачена п.8 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», за наслідком розгляду якого, 27.04.2018 року була винесена постанова № 8/1008-23.2/1358 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Правомірність та обґрунтованість зазначених рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Щодо аргументів позивача про відсутність підстав для проведення позапланового заходу державного контролю, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Згідно із п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, що порушує їх права, законні інтереси, створює загрозу життю чи здоров'ю, є підставою для проведення позапланового заходу державного контролю.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказ про проведення перевірки у спірному випадку прийнятий з огляду на звернення гр..ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, щодо порушень будівельних норм та законодавства у сфері містобудування, що створює небезпеку для здоров'я людей.

Оскільки таке звернення містило у собі інформацію щодо можливих порушень законодавства під час реконструкції нежитлової будівлі під Центр надання адміністративних послуг за адресою Запорізька область, м.Токмак, вул.Володимирська, 265, і вказані порушення, на думку заявника, створюють загрозу здоров'ю людей, то, як зазначав відповідач, у органу державного контролю існували правові підстави для проведення позапланової перевірки.

Заперечуючи таку позицію відповідача, позивач посилається на те, що такої особи - ОСОБА_3 не існує, а за вказаною адресою проживає інша особа ОСОБА_7

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, за клопотанням позивача, в якості свідка був допитаний ОСОБА_7, який зазначав, що проживає за адресою АДРЕСА_1 (вказане підтверджується паспортом громадянина України). За вказаною адресою (приватне домоволодіння) він проживає один, такої особи як ОСОБА_3 він не знає, до органів ДАБК із заявами не звертався, про реконструкцію нежитлової будівлі під Центр надання адміністративних послуг за адресою Запорізька область, м.Токмак, вул.Володимирська, 265 йому нічого невідомо.

Допитавши вказаного свідка, покази якого, на думку позивача, свідчать про неправомірність проведеної перевірки, суд апеляційної інстанції не може стверджувати про те, що наданні суду докази беззаперечно свідчать про неправомірність проведеної перевірки, оскільки чинним законодавством не визначено обов'язку органу державного контролю здійснювати перевірку звернень громадян на предмет того, чи вони написані саме тим громадянином, який у такому зверненні зазначений та чи дійсно такий громадянин мав намір звернутися до відповідного органу з метою організації проведення перевірки. При цьому, суд враховує, що суду не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували позицію позивача щодо підроблення такого звернення саме відповідачем.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані аргументи позивача не можуть бути підставою для висновку щодо незаконності проведення відповідачем позапланової перевірки.

Щодо порушень, які зазначені в акті перевірки та які стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд першої інстанції, вказуючи на доведеність відповідачем допущеного позивачем порушення, в частині того, що стяжку бетону вимощення виконано з бетону клас В 7,5 замість бетону класу В15 (зменшено клас міцності бетону), що передбачено проектом, виходив з того, що вказане порушення підтверджується Актом на закриття прихованих робіт № 6 з влаштування бетонної стінки вимощення від 22.09.2017 року зазначено, що при виконанні робіт було застосовано бетонна суміш В 7,5, а роботи виконані за проектною документацією ФОП «ОСОБА_1» лист № 13. При цьому, лист №13 проектної документації стосується саме робіт по влаштуванню вимощення.

Не погоджуючись з позицією відповідача та суду першої інстанції, позивач вказує на те, що як відповідачем так і судом першої інстанції не взято до уваги те, що вимоги щодо застосування бетону класу В15 стосувались вимощення. Акт на закриття прихованих робіт від 22.09.2017 № 6, на який посилався Відповідач як на підставу встановленого порушення, стосувався пандусу.

При цьому, в акті помилково зазначений аркуш 13 замість аркушу 14 проекту. Вказане у судовому засіданні підтвердив як позивач так і третя особа ОСОБА_2

Встановлені обставини справи свідчать про те, що дійсно Проектом № 004-2017, для облаштування пандусу передбачено застосування саме бетону класу В7,5.

Про помилковість зазначення аркушу проекту, окрім пояснень представника позивача та третьої особи, свідчить і те, що згідно зі змістом Акту на закриття прихованих робіт від 22.09.2017р. № 6 зазначено прийняте рішення про укладення плитки ФЕМ, що стосувалась саме пандусу та відображено саме на 14 аркуші проекту.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про те, що облаштування вимощення відповідно до аркушу 13 Проекту № 004-2017 (який помилково зазначений замість аркушу 14 у Акті на закриття прихованих робіт № 6 від 22.09.2017 р.) взагалі не відноситься до прихованих робіт, відповідно, будь-яких актів на закриття прихованих робіт не могло складатись.

Так, відповідно до положень п. п. 3.2.9 п. 3.2. Розділу 3 «Терміни та визначення понять» ДБН А.3.1- 5:2016 «Організація будівельного виробництва» приховані роботи - це будівельні роботи, результати яких закриваються подальшими роботами і потребують перед цим підтвердження їх відповідності вимогам проектної документації.

Чинним законодавством не встановлене визначення поняття «вимощення», однак у деяких випадках встановлені вимоги до нього.

Так, у сфері будівництва під поняттям «вимощення» розуміють невід'ємну частину будівлі, зазвичай бетонна або асфальтова смуга, що проходить по всьому периметру будівлі, розташована під кутом до стін. Вимощення призначене для захисту фундаменту від дощових вод та паводків. Крім того, вимощення виконує декоративні функції, утворюючи доріжку навколо будинку.

У п. 6.4. ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій» зазначається, що вимощення по периметру будівель повинне щільно примикати до цоколя будівлі. Похил вимощення повинен бути не менше ніж 1% і не більше ніж 10%. У місцях, недоступних для роботи механізмів, основу під вимощення ущільнюють уручну до зникнення відбитків від ударів трамбівки і припинення переміщень ущільненого матеріалу. Зовнішня кромка вимощення в межах прямолінійних ділянок не повинна мати скривлення по горизонталі і вертикалі більше ніж 0,01 м. Бетонне вимощення за морозостійкістю повинно відповідати вимогам, що пред'являються до дорожнього бетону.

Тобто, вимощення - це відкрита будівельна конструкція, яка виконується зазвичай із бетону. Створення вимощення є кінцевим результатом у розрізі будівельних робіт, тобто у подальшому на вимощенні не провадяться будь-які будівельні роботи.

Це означає, що результат робіт зі створення вимощення не закривається подальшими роботами, відповідно, роботи зі створення вимощення не відносяться до прихованих робіт. У зв'язку з цим, будь-яких актів на закриття прихованих робіт для робіт, що не відносяться до прихованих, складатись не може.

Крім того, положеннями Додатку «Н» ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» встановлені основні види робіт та конструкцій, на які складаються акти на закриття прихованих робіт.

Аналіз положень ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» дає підстави зробити висновок, що роботи з облаштування вимощення не відносяться до прихованих робіт, тому будь-яких актів на закриття прихованих робіт не повинно бути складено.

Таким чином, оскільки висновки про порушення позивачем вимог проекту, в цій частині, відповідачем зроблено лише з огляду на Акт на закриття прихованих робіт від 22.09.2017 № 6, при цьому, інших доказів, які б свідчили про використання позивачем при влаштуванні вимощення бетону класу В7,5, суду надано не було, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність відповідачем відхилення від затверджених проектних рішень, в частині того, що стяжку виконано з бетону класу В7,5 замість бетону класу В15.

Щодо до висновків відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про допущення позивачем відхилення від затверджених проектних рішень, в частині зменшення діаметру арматурної сітки вимощення з 5 на 4, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд першої інстанції вказуючи на доведеність відповідачем допущеного позивачем порушення, в цій частині, виходив з того, що Актом на закриття прихованих робіт № 4 від 15.09.2017, роботи виконані за проектною документацією ФОП «ОСОБА_1.» лист 13 з застосуванням арматурної сітки 4, замість арматурної сітки 5 передбаченої затвердженим проектом.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що у ході виконання реконструкції були внесені зміни до Проекту №004-2017 та зменшено діаметр арматурної сітки з 5 до 4.

Вказані обставини фактично було встановлено і судом першої інстанції, натомість, суд першої інстанції вказав на те, що зазначені зміни були внесені 09.12.2017, що підтверджується Наказом Управління комунального господарства Токмацької міської ради «Про затвердження проектно-кошторисної документації на об'єкт», а роботи з влаштування арматурної сітки 4 виконані 15.09.2017, тобто до внесення змін у проектну документацію.

З такою позицією суду першої інстанції погодитися не можливо, оскільки на час проведення відповідачем перевірки вказані зміни до проектної документації вже були внесенні, а отже у відповідача не існувало підстав для висновку про допущення позивачем відхилення від затверджених проектних рішень, в частині зменшення діаметру арматурної сітки вимощення з 5 на 4.

Щодо до висновків відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про допущення позивачем відхилення від затверджених проектних рішень, в частині виконання будівельно-монтажних робіт з улаштування обрешітки покрівлі дерев'яні конструкції без оброблення вогнезахисним розчином, та виконання улаштування покрівлі з метало черепиці без підтвердження якості виконання оброблення дерев'яних конструкцій покрівлі вогнезахисним розчином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

За позицією суду першої інстанції вказане порушення підтверджується Листом 2 Проекту № 004-2017, яким визначено перелік робіт для яких необхідно складання актів на закриття скритих робіт: даний перелік включає роботи з влаштування покрівлі; відомостями про виконані роботи у період з 12.10.2017 по 16.10.2017 рік, в якому відсутні роботи з оброблення вогнезахисним розчином дерев'яних конструкцій обрешітки покрівлі; Витягом з проекту а саме п. 5 Протипожежні заходи, яким передбачено оброблення дерев'яних конструкцій вогнезахисним розчином.

Зробивши такі висновки, суд першої інстанції не врахував наступного.

Так, як договір на виконання підрядних робіт, так і проектно-кошторисна документація не передбачали фінансування робіт щодо обробки вогнезахисним розчином дерев'яних конструкцій обрешітки покрівлі, що було обумовлено відсутністю бюджетного фінансування замовника.

У договірній документації, зокрема кошторисі, був відсутній розділ щодо виконання робіт щодо обробки вогнезахисним розчином дерев'яних конструкцій обрешітки покрівлі, оскільки проектна документація не деталізувала обсяг таких робіт.

Позивач не заперечує того, що такі роботи ним не проводилися у зв'язку з тим, що договір підряду та проектно-кошторисна документація не передбачала фінансування робіт щодо обробки вогнезахисним розчином дерев'яних конструкцій обрешітки покрівлі, у зв'язку з чим у підрядній документації і не було відображено проведення таких робіт.

Як зазначає позивач, підприємство як підрядник виконувало всі роботи відповідно до наданої йому замовником проектно- кошторисної документації та не мало права самостійно визначати або змінювати дані, що в ній вказані.

Вказане підтверджується і п. 7.11. ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» відповідно до якого управління будівельними роботами має здійснюватися на основі формування планів робіт з урахуванням забезпечення об'єкта будівництва трудовими, матеріально-технічними і фінансовими ресурсами, формування графіків виконання робіт учасниками будівництва, розроблення поточних завдань на базі календарного планування робіт, доведення завдань до виконавців, відстеження і аналізу інформації щодо фактичного виконання завдань, здійснення в разі потреби вчасного коригування планів та завдань.

Крім цього, як зазначав позивач та третя особа ОСОБА_2, з посиланням на Порядок розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, виконання робіт щодо обробки вогнезахисним розчином дерев'яних конструкцій обрешітки покрівлі потребує розробки окремого проекту, у якому деталізуються особливості вогнезахисного покриву. Так, відповідний проект про здійснення обробки вогнезахисним розчином дерев'яних конструкцій обрешітки покрівлі повинен бути вивіреним та мати низку вимог і розроблених проектних рішень, зокрема щодо:

способів та матеріалів вогнезахисної обробки (наприклад, обшивка теплоізоляційним покриттям, застосування екранів і вогнестійких перегородок, поверхнева або глибока просочення дерева вогнезахисними складами тощо);

розробки завдання вогнезахисної обробки (щодо підвищення стійкості до займання, обмеження меж поширення вогню, зниження утворення диму і виділення токсичних газів та ін.);

обрання фарбувальних складів (що спучуються або не спучуються);

етапність проведення вогнезахисної обробки (проект, прийняття роботи, виконання і контроль якості);

вимоги до запобіжних заходів для виконавців роботи та багато іншого.

Однак, проектно-кошторисна документація, у межах даної справи, взагалі не містила жодних вимог до даних робіт, окрім загального посилання нате, що такі роботи повинні були бути виконані.

Отже, суд першої інстанції погоджуючись з позицією відповідача, не врахував того, що, такі роботи не могли бути виконані внаслідок відсутності проекту для їх виконання та коштів для їх виконання.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про допущені позивачем порушення не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені без належного з'ясування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Посилання суду першої інстанції на обставини, які встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018р. по справі №328/1329/18 (2-а/328/40/18), як на обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказане судове рішення стосується правомірності притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1.

У свою чергу, ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ж із ч.5 ст.78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, оскільки ТОВ «Бревес» на приймало участі у справі №328/1329/18 (2-а/328/40/18), то обставини встановлені у вказаній справі не можуть бути визнані преюдиційними для цієї справи, а ТОВ «Бревес» не позбавлено права спростовувати обставини, які встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018р. по справі №328/1329/18 (2-а/328/40/18).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

У зв'язку із задоволенням позову на користь позивача, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України, підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на загальну суму 7048,0грн. (1762,0грн. - за подання позову, 5286,0грн. - за подання апеляційної скарги)

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бревес» - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року по справі №808/1984/18 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Припис Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів, норм і правил № 8 від 19.04.2018 - визнати неправомірним та скасувати.

Постанову Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 8/1008-23.2/1358 від 27.04.2018 - визнати неправомірною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бревес» судові витрати у розмірі 7048,0грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 28.02.2019р.

Повний текст судового рішення складено 01.03.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк