Справа № 822/1269/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 822/1269/17

Провадження № 11-1048апп18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (далі - Сільрада) до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі - Управління), Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Райдержадміністрація), Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Сімадекс-термопласт» про визнання незаконним, скасування рішення про державну реєстрацію

за касаційною скаргою ТОВ «Сімадекс-термопласт» на постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (суддя Блонський В. К.) та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року (судді Кузьмишин В. М., Сушко О. О., Боровицький О. А.),

УСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року Сільрада звернулась до суду з позовом до Управління, Райдержадміністрації, ТОВ «Сімадекс-термопласт», у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11 березня 2016 року за індексним номером 28681420, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвською Мариною Василівною (далі - державний реєстратор);

- скасувати запис про право власності від 11 березня 2016 року № 13641592, вчинений державним реєстратором.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 20 червня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані державному реєстратору біржова угода купівлі-продажу майна від 27 листопада 2006 року № 2444/1, як і договір купівлі-продажу від 27 листопада 2006 року не визнані нечинними та не скасовані, а відповідно до приписів статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому державний реєстратор, вчиняючи реєстраційні дії, діяв відповідно до вимог Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин).

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 7 вересня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року скасував. Прийняв нову постанову, якою позов задовольнив.

За висновком суду апеляційної інстанції, приймаючи рішення про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, який нотаріально не посвідчений, державний реєстратор діяв усупереч вимогам чинного законодавства України.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ТОВ «Сімадекс-термопласт» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

У касаційній скарзі ТОВ «Сімадекс-термопласт», серед іншого, стверджує, що між сторонами у справі існує спір про право власності на цілісний майновий комплекс, щодо якого державним реєстратором вчинено реєстраційні дії, тому вважає, що спір у справі не має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 2 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ТОВ «Сімадекс-термопласт», копії касаційної скарги направлено учасникам справи.

12 вересня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу, якою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до цієї норми справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

На час розгляду справи її учасники заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах, установлених статтею 341 КАС, наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 11 березня 2016 року державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 28681420, яким зареєстрував за ТОВ «Сімадекс-термопласт» право власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс загальною площею 3195,65 кв. м за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, с. Лісоводи, вулиця Заводська, 2 (номер запису про право власності - 13641592).

Вказане підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11 березня 2016 року.

Підставою виникнення права власності зазначено: договір купівлі-продажу від 27 листопада 2006 року (сторони - Дочірнє підприємство (далі - ДП) «Лісоводський консервник», засновником якого є ТОВ «Агрофірма «Україна», та ТОВ «Сімадекс-термопласт»), акт прийому-передачі від 27 листопада 2006 року та біржова угода купівлі-продажу майна за цією ж датою.

Відповідно до біржової угоди купівлі-продажу майна від 27 листопада 2006 року № 2444/1 (яка зареєстрована на Товарній біржі «Подільська») продавець - ДП «Лісоводський консервник» в особі ліквідатора Іващука В. А. продав, а покупець - ТОВ «Сімадекс-термопласт» купив майновий комплекс ДП «Лісоводський консервник» за 524 875 грн.

У договорі купівлі-продажу від 27 листопада 2006 року та додатку 1 до нього, укладеному між ДП «Лісоводський консервник» та ТОВ «Сімадекс-термопласт», зазначено аналогічні зобов'язання щодо продажу майнового комплексу ДП «Лісоводський консервник» за 524 875 грн.

На підставі протоколу біржових торгів від 27 листопада 2006 року № 5 та договору купівлі-продажу за цією ж датою проведено прийом-передачу майна і товарно-матеріальних цінностей, що належали ДП «Лісоводський консервник» і придбані ТОВ «Сімадекс-термопласт», про що складено відповідний акт прийому-передачі.

Не погодившсь із рішенням державного реєстратора про реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс ДП «Лісоводський консервник» за ТОВ «Сімадекс-термопласт», Cільрада звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 17 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З огляду на наведенеі вище нормативні положення не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Так, Сільрада оскаржує до адміністративного суду дії державного реєстратора, пов'язані з реєстрацією права власності за третьою особою цілісного майнового комплексу, посилаючись при цьому на недотримання цим суб'єктом установленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи, спірні відносини виникли у зв'язку з реалізацією права власності на об'єкт нерухомого майна шляхом володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. Порушення своїх прав та інтересів Сільрада пов'язує з неправомірним набуттям права власності на вказаний об'єкт за ТОВ «Сімадекс-термопласт», вважаючи такі правочини нікчемними, і лише як наслідок позивач не погоджується з рішенням державного реєстратора про реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс.

Отже, спірні правовідносини у справі пов'язані з необхідністю захисту права на об'єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має приватноправовий характер. А з огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 4 квітня 2018 року у справі № 826/3202/16 та від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС).

Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 243, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, ВеликаПалата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімадекс-термопласт» задовольнити частково.

2. Постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року скасувати.

3. Провадження у справі за позовом Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімадекс-термопласт» про визнання незаконним, скасування рішення про державну реєстрацію - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
Д. А. ГудимаІ. В. Саприкіна
В. І. ДанішевськаО. М. Ситнік
О. С. ЗолотніковВ. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко В. С. КнязєвО. Г. Яновська