Справа № 821/471/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

28 лютого 2019 р. м. ХерсонСправа № 821/471/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, за участі третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

12.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі-відповідач), треті особи на стороні позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі-треті особи), в якому просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і надання їх у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні ОСОБА_1 проекту відведення земельної ділянки, викладену у листі від 22.09.2017 року №Д-11394/0-3680/6-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вулиця Університетська, будинок 136-а, ) прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Велиоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 704,8 грн.

П'ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 24.01.2019 р. скасував рішення ХОАС від 30.07.2018 р., позов ОСОБА_1 задовольнив частково, визнав протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 22.09.2017 р. № Д-11394/0-3680/6-17 та зобов'язав відповідача розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Велиоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 704,8 грн.

19.02.2019 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 821/471/18, відповідно до якого заявник просить стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на його користь понесені судові витрати, що пов'язані із прибуттям до Херсонського окружного адміністративного суду в судове засідання 04.05.2018 р., а саме: втрачений заробіток у сумі 1394,00 грн. (додається довідка про середньоденну заробітну плату) та витрати понесені, у зв'язку з переїздом до іншого населеного пункту у сумі 267,00 грн., так як місцем проживанням позивача є м.Ужгород ( додається проїзний документ АСК «Експрес» на 05.05.2018 р., маршрут Одесса-Ужгород).

Дану справу судом розглянуто за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши викладені у заяві підстави, суд вважає заяву позивача про ухвалення додаткового рішення необґрунтованою виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Приписами ч.1 ст.252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішення питання про судові витрати.

Вказаний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення виникає лише з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність певних питань, які необхідно було вирішити при розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За ч. 1 ст.135 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно з ч.2, 3 ст. 135 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 244 КАС України, одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 5 ч.1 ст.244 КАС України).

Відповідно до ч.3,5 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

У цьому зв'язку можна також зазначити, що за змістом ч. 5, 6 ст. 246 КАС України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат (п.2 ч. 5 ст.246 КАС України), а в разі необхідності у резолютивній частині також зазначається про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат (п. 4 ч. 6 ст. 246 КАС України).

Аналізуючи наведені норми процесуального закону у їх системному взаємозв'язку і в контексті заявлених позивачем вимог про відшкодування витрат шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 252 КАС, слід звернути увагу на те, що такий механізм виправлення чи усунення допущеного судом недоліку при ухваленні рішення передбачає, що питання, які не вирішив суд, існували на дату винесення рішення.

За правилами ст. 244,246 КАС України питання щодо розподілу судових витрат має бути вирішеним при ухваленні рішення у справі. Водночас, суд може і повинен вирішувати це питання в межах та на підставі тих документів, які є в матеріалах справи на момент ухвалення рішення. Якщо за таких умов суд цього не зробив, є підстави для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат відповідно до ст. 252 КАС.

На дату ухвалення рішення у цій адміністративній справі документально підтвердженими були витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн. і ці судові витрати суд, на підставі ч.1 ст. 139 КАС, стягнув на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача як суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається із протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заява про відшкодування витрат на прибуття до суду (вартість проїзних документів та втрачений заробіток), а також документи, які підтверджують понесені витрати, ОСОБА_1 подав 19.02.2019 р., тобто через півроку після того, як суд ухвалив рішення у цій справі.

До цього часу позивач із заявами такого змісту не звертався, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов'язку вирішувати ці питання.

Тобто, заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з прибуттям до суду (вартість проїзних документів, придбаних у зв'язку з необхідністю прибуття до іншого населеного пункту, суму втраченої заробітної плати) могли б бути предметом вирішення адміністративним судом під час ухвалення рішення в цій справі (так само як і додаткового рішення, якщо б у рішенні про це не було зазначено), якби їх заявили в межах розгляду справи.

Оскільки, позивач подав вказану заяву і відповідні документи після того, як суд оголосив рішення у справі, підстави для ухвалення за цією заявою додаткового рішення, відповідно до ст. 252 КАС, відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.252, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Пятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Морська Г.М.