Справа № 2а-880/11/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 лютого 2019 року

Київ

справа №2а-880/11/1370

касаційне провадження №К/9901/1643/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі №2а-880/11/1370 за позовом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів,

В С Т А Н О В И В:

Залізнична об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області 09.01.2019 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018.

Верховний Суд ухвалою від 24.01.2019 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 24.01.2019 була отримана відповідачем 04.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №135.

На виконання вимог ухвали від 24.01.2019 скаржником на адресу суду касаційної інстанції надіслано клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

В обґрунтування клопотання про продовження строку для усунення недоліків відповідач зазначає, що у зв'язку з закриттям рахунків не має можливості виконати вимоги процесуального закону щодо сплати судового збору.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №2а-880/11/1370.

Скаржник не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по цій справі, а також скаржником не надано суду касаційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору у справі №2а-880/11/1370.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 24.01.2019 про залишення касаційної скарги без руху щодо надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Львівській області (правонаступник Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області) в задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі №2а-880/11/1370.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі №2а-880/11/1370 за позовом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна