Справа № 826/1165/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2019 року № 826/1165/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач) з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №53199170 від 05.01.2018, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. в порядку примусового виконання виконавчого листа №826/10834/14, виданого 12.08.2016 Київським апеляційним адміністративним судом в межах виконавчого провадження ВП №53199170.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена відповідачем з порушенням статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначив, що в рамках виконавчого провадження №53199170 вже приймалось рішення про стягнення з боржника виконавчого збору, про що 27.12.2016 винесена постанова, тобто відповідачем двічі покладений обов'язок по сплаті виконавчого збору. За таких обставин, позивач просить визнати протиправною і скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 05.01.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2018 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача вимоги ухвали суду від 25.01.2018 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав.

До суду надійшла заява про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою суду від 27.02.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про залучення третіх осіб у справі.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження згідно приписів статей 12, 257, 262 КАС України та враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 видано виконавчий лист у справі №826/10834/14 про зобов'язання Державної установи «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» вчинити необхідні дії щодо виплати (відшкодування) на користь Приватного акціонерного товариства «Граве Україна Страхування життя» вкладів страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GX-3 у загальному розмірі 10 740 312 грн. 22 коп.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян О.Г. від 27.12.2016 відкрито виконавче провадження №53199170 та визначено строк для добровільного виконання постанови - протягом 10 робочих днів, пунктом 3 цієї постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 6400 грн.

У зв'язку з тим, що рішення суду боржником не виконано, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», 04.04.2017 прийнято постанову про накладення на Державну установу «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

З огляду на те, що станом на 20.04.2017 рішення суду також не було виконано, державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі - 10 200,00 грн.

У відповідності до вимог статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 382 Кримінального кодексу України державним виконавцем до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Державної установи «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» за невиконання рішення суду.

Крім того, з метою належного виконання рішення суду, державним виконавцем 14.11.2017 до Окружного адміністративного суду міста Києва направлено подання про встановлення способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з боржника коштів у розмірі 10 740 312 грн. 22 коп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №826/10834/14 в задоволенні подання державного виконавця про встановлення способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.

Таким чином, враховуючи те, що при виконанні вищевказаного рішення у справі №826/10834/14 державним виконавцем вчинено всі можливі дії направлені на виконання такого рішення суду, останнім 05.01.2018 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також, 05.01.2018 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону (п.11).

Частиною третьою статті 63 цього Закону передбачено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною 3 якої передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, виконавчий збір стягується державним виконавцем на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону № 1404-VІІІ у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу за виконавчим документом, що вираховується з фактично стягнутої суми.

Тобто, стягнення виконавчого збору залежить від фактичного виконання державним виконавцем рішення суду, адже право органу державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору і визначення його розміру виникає лише у разі фактичного стягнення з боржника певної суми, що є базою для нарахування розміру виконавчого збору.

Разом з тим, оскільки державною виконавчою службою стягнення не проводилось, грошові кошти не поверталися та самим боржником стягувачеві не передавалися, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження винесена на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону у зв'язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, тому й підстав для винесення 05.01.2018 постанови про стягнення виконавчого збору у державного виконавця не було.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що при вирішенні 05.01.2018 питання про стягнення з боржника виконавчого збору, державним виконавцем порушено вимоги статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом встановлено, що державним виконавцем вже вирішувалось питання про стягнення виконавчого збору з позивача в рамках зазначеного виконавчого провадження, про що зазначено у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2016, тобто до боржника застосоване подвійне стягнення, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Більш того, судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2018 в адміністративній справі №826/1339/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Граве Україна Страхування життя» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олена Грайровна, Державна установа «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», про визнання протиправною та скасування постанови від 05.01.2018 про закінчення виконавчого провадження №53199170, позов задоволено:

визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни від 05.01.2018 про закінчення виконавчого провадження №53199170.

Відтак, у зв'язку з тим, що суд дійшов висновку щодо протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження, всі інші постанови, які були винесені відповідачем на її підставі також є протиправними.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятої ним оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 05.01.2018 ВП №53199170, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. в порядку примусового виконання виконавчого листа №826/10834/14, виданого 12.08.2016 Київським апеляційним адміністративним судом в межах виконавчого провадження ВП №53199170.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур