Справа № 200/13012/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р. Справа№200/13012/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Буряк І.В.,

секретаря судового засідання Соколової С.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ПАТ Діанівська птахофабрика до Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Діанівська птахофабрика» (надалі позивач, ПрАТ «Діанівська птахофабрика») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 01.11.2018 року №.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідач безпідставно встановив заниження ПрАТ «Діанівська птахофабрика» податку на додану вартість (далі ПДВ), що підлягає сплаті до бюджету в сумі 303 862,00 грн., утч за грудень 2017 в сумі 49 994,00 грн., за січень 2018 року в сумі 6 984,00 грн., за березень 2018 року у сумі 155 628,00 грн., за квітень 2018 року у сумі 91 256,00 грн. по взаємовідносинам ПАТ «Діанівська птахофабрика» з контрагентами-постачальниками: ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД», ТОВ «ТД-ПРОТЕЇН», з наступних підстав:

По-перше, у періоді, що перевірявся позивачем (як покупець) укладені зокрема договори постачання з: ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД», ТОВ «ТД-ПРОТЕЇН» (як постачальники). На виконання умов таких договорів постачання, постачальниками виписані видаткові накладні, рахунки-фактури, податкові накладні, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними електронними квитанціями, оплата за товар здійснена шляхом перерахування грошових коштів на розрахункові рахунки постачальників, що підтверджується платіжними дорученнями, банківськими виписками, що додаються. Придбаний товар позивачем використано у власній господарській діяльності, у виробництві продукції та реалізовано, що підтверджується видатковими накладними, які були надані при перевірці.

По-друге, висновки відповідача про відсутність реального характеру проведених позивачем господарських операцій обґрунтовані даними, отриманими на підставі аналізу податкової звітності. При цьому податковим органом взагалі не перевірялись первинні документи контрагентів позивача. Натомість нарахування податків не може ґрунтуватись тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів. Тоді як всі постачальники позивача, на момент здійснення господарських операцій, мали статус юридичної особи та платника податку на додану вартість, декларували податкові зобов'язання по взаємовідносинам із позивачем. До перевірки надані усі необхідні первинні документи та податкові документи, щодо яких у відповідача зауважень не було.

По-третє, договори поставки, укладені з названими контрагентами не суперечать закону, їх предметами є речі не вилучені з цивільного обороту, відповідні договори не визнавались в судовому порядку недійсними.

Також позивач наголошує, що придбані ним за договорами поставки ТМЦ використані у власній господарській діяльності, а характер придбаних товарів відповідає основному виду діяльності підприємства.

Крім того, позивач звертає увагу, що за усталеною судовою практикою та практикою Європейського суду з прав людини, наявність певних неузгодженостей у господарських операціях, чи дій, що можуть свідчити про отримання податкової вигоди між контрагентами, не спростовує реальність господарських операцій безпосередньо між позивачем та такими підприємствами.

При цьому, позивач наголошує на принципі індивідуальної відповідальності за змістом якого позивач не може зазнавати негативних наслідків, за результати діянь інших осіб, що перебувають поза його впливом.

17 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач проти позову заперечує з наступних мотивів.

Згідно висновків Акта від 09.10.2018 № 1148/05-99-14-17/30492941 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «ТОП-ПРОФІТ, за грудень 2017 року, січень 2018 року, ТОВ «ОСОБА_3 за грудень 2017 року, ТОВ «ТД ПРОТЕІН» за березень 2018 року» встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 303 862,00 грн.

Вказане порушення мало місце у зв'язку із не підтвердженням перевіркою здійснення товарних операцій ПАТ «Діанівська птахофабрика» з постачальниками та встановлення надходження товарів з джерел невідомого походження. Тобто, такі товари/послуги не постачались, та не надавались, в первинних документах зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв'язку із чим, первинні документи, надані до перевірки на підтвердження таких операцій, не мають юридичної сили первинних документів.

Звертає увагу суду, що у постачальника ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД», який утч визначений перевізником відсутні власні чи орендовані транспортні засоби. Згідно відомості 1-ДФ персонал водії не обліковуються.

По другому ланцюгу постачання ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД» ТОВ «ЮНІСТРІМ» встановлено, що останнє товар, який в подальшому бу проданий позивачу не придбавало.

Зазаначає про відсутність підтверджуючих якість товару документів.

Щодо ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», встановлено відсутність справжнього джерела первинного походження палива котельного рідинного та палива рідкого синтетичного марка СЖТ-КМ.

По другому ланцюгу постачання ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», ПП «АГРОСЕРВІС» ТОВ «ТЕКО ОСОБА_4», ТОВ «СФЕРА НОВА» встановлено обрив ланцюга постачання палива котельного рідинного

Аналогічні висновоки і щодо ланцюга постачання палива рідкого синтетичного марки СЖТ-КМ.

Встановлено, що дані, які містяться у виданих ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» ТТН не відповідають дійсності.

Податковим органом констатовано, що ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» не володіє достатніми трудовими та матеріальними ресурсами для реалізації укладених з позивачем угод, що свідчить про нереальний характер таких господарських операцій, а єдиним змістом останніх є отримання позивачем податкової вигоди.

Щодо ТОВ «ТД ПРОТЕЇН» зазначено наступне.

Відсутність справжнього джерела первинного походження макухи соєвої, що ґрунтується на висновку про не підтвердження походження вказаного товару та придбання його у відповідних контрагентів.

Зазаначено про відсутність трудових, матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень, транспортних засобів у ТОВ «ТД ПРОТЕЇН», що ставить під сумнів та унеможливлює здійснення господарської діяльності останнім.

На думку, відповідача встановлені під час проведення перевірки обставини свідчать про «сумнівний» податковий кредит, сформований ПрАТ «Діанівська птахофабрика» з переліченими контрагентами за період, що перевірявся, який формувався з метою отримання податкової вигоди та мінімізації податкових зобовязань. Посилається при цьому на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 805/4368/16-а.

Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 12 лютого 2019 року.

У судовому засіданні від 12 лютого 2019 року представники позивач вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити їх повністю, з підстав наведених у останній.

У судовому засіданні від 12 лютого 2019 представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення у справі, суд встановив наступне.

ПрАТ «Діанівська птахофабрика» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 85783, Донецька область, Волноваський район, село Діанівка, вул. Миру, будинок 1А перебуває на обліку як платник податків у Волноваській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

ГУ ДФС у Донецькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПрАТ «Діанівська птахофабрика», з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «ТОП-ПРОФІТ за грудень 2017 року, січень 2018 року, ТОВ «ОСОБА_3 за грудень 2017 року, ТОВ «ТД ПРОТЕІН» за березень 2018 року, про що складено Акт перевірки від 09.10.2018 № 1148/05-99-14-17/3049294 (а.с.27-58, т. 1)

Відповідно висновку вказаного акта перевірки податковим органом встановлено порушення ПрАТ «Діанівська птахофабрика» п.44.1 ст. 44, пп. «а» п.198.1, абзаців 1-3 пп. 198.2 та абзаців 1-2 пп.198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту в декларації № НОМЕР_1, поданої до Волноваської ОДПІ 18.01.2018, в сумі 49 994,00 грн., в декларації № НОМЕР_2, поданої до Волноваської ОДПІ 19.02.2018, в сумі 6984,00 грн., в декларації № НОМЕР_3, поданої до Волноваської ОДПІ 19.04.2018, в сумі 155 628,00 грн., в декларації № НОМЕР_4, поданої до Волноваської ОДПІ 18.01.2018, в сумі 91 256,00 грн., в результаті чого занижено ПДВ, який підлягає сплаті в бюджет в сумі 303 862, 00 грн, утч. утч за грудень 2017 в сумі 49 994,00 грн., за січень 2018 року в сумі 6 984,00 грн., за березень 2018 року у сумі 155 628,00 грн., за квітень 2018 року у сумі 91 256,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними висновками акта перевірки від 09.10.2018 № 1148/05-99-14-17/3049294, ПрАТ «Діанівська птахофабрика» звернулось до ГУ ДФС у Донецькій області із запереченнями від 19.10.2018 № 788 на вказаний Акт перевірки, за результатами розгляду яких ГУ ДФС у Донецькій області надано відповідь від 01.11.2018 № 48413/10/05-99-14-17, за змістом якої розділ 4 «Висновок» акта перевірки від 09.10.2018 №1148/05-99-14-17/3049294 залишено без змін. (а.с. 64-88, т. 1)

01 листопада 2018 року ГУ ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форма «Р» № НОМЕР_5, яким встановлено порушення п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі ч. 1 п. 123.1 ст. 123 ПК України, у звязку із чим згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 379 828,00 грн., утч 303 862, 00 грн. за основним платежем та 75 966,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. (а.с. 89, т. 1)

Правомірність прийняття податковим органом вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у даній справі.

На підставі зібраних у справі письмових доказів, досліджені судом у порядку ст.ст. 211, 217 КАС України, судом встановлені такі фактичні обставини справи.

У розділі 1. Вступна частина акта від 09.10.2018 зазначено, що основною діяльністю платника є виробництво, зберігання і реалізація племінних (генетичних) ресурсів: інкубаційних яєць та племінної птиці, м'ясних курей кросу «Кобб 500».

У пункті 3.1 акта від 09.10.2018 «Перевірка документального підтвердження господарських взаємовідносин ПрАТ «Діанівська птахофабрика» з ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» (переіменоване ТОВ «Копілайф») за грудень 2017, січень 2018, дослідження їх реальності та повноти відображення в обліку» зазначено наступне.

Під час проведення перевірки встановлено факт укладення між ПрАТ «Діанівська птахофабрика» та ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» договору поставки від 01.06.2016 № 20.

В ході проведення перевірки встановлено нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарської операції з придбання палива рідкого синтетичного марки СЖТ- КМ (код УКТЗЕД 2707) та палива котельного рідинного (код УКТЗЕД НОМЕР_6), що підтверджується:

- відсутністю справжнього джерела первинного походження цієї сировини, відтак не існувало дійсної можливості набуття її у власність, а тому відсутній факт володіння відповідним активом та розпорядження ним у відповідного СГ;

Дані обставини підтверджуються за результатами аналізу даних інформаційних баз «Податковий блок», ЄРПН.

Проте у акті зазначено, що основним видом діяльності ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Відповідно до податкової інформації, що міститься у ЄРПН, у грудні 2017 на адресу ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» контрагентами-постачальниками було здійснено реєстрацію податкових накладних з номенклатурою товару «паливо котельне рідинне» код УКТЗЕД НОМЕР_6, у кількості 338,9 тис. грн.

В свою чергу у контрагентів ТОВ «ТОП-ПРОФІТ»: ПП «Агросервіс», ТОВ «Теко плюс груп», ТОВ «СФЕРА НОВА» аналізом відомостей щодо податкових накладних, з момету реєстрації вказаних СГ платниками ПДВ встановлено відсутність придбання ними товару, який в подальшому був реалізований ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», вбачається обрив ланцюга постачання та введення в обіг продукції невідомого походження.

За січень 2018 року відповідно до рахунка на оплату від 10.01.2018 № 2 номенклатура поставленого товару: Паливо рідке синтетичне марка СЖТ-КМ 3,88т. на загальну суму 41 904,00 грн. утч ПДВ 6 984,00 грн.

За даними ЄРПН встановлено, що постачальник ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» не є виробником товару.

За даними ЄРПН контрагентами постачальниками ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» були ТОВ «НВО «СИНТОП», ТОВ «ЛЕНДЕР КОНСАЛТ», ТОВ «ДАСАТА БУД» аналізом відомостей щодо податкових накладних, встановлено відсутність придбання ними товару, який в подальшому був реалізований ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», вбачається обрив ланцюга постачання та введення в обіг продукції невідомого походження.

Також податковий орган констатує відсутність перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху), відсутність даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування у інших СК.

Звертає увагу, що відповідно договору поставки від 01.06.2016 № 20 п. 4.1 поставка здійснюється на умовах ІНКОТЕРМС (2000) СРТ.

За результатами аналізу даних інформаційних баз даних «Податковий блок», узагальнених податкових інформацій щодо ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» за звітний період декларування грудень 2017, січень 2018 встановлено невідповідність даних зазначених у ТТН у графі «Пункт навантаження» фактичному місцезнаходженню ТОВ «ТОП-ПРОФІТ».

Факт відсутності ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» за юридичною адресою на дату проведення перевірки місцезнаходження: Донецька область, Маріїнський район, м. Курахове, промислова зона, буд. 96 кв. (офіс) 5 підтверджується актом від 02.03.2017 № 18/05-38-12-14-2. Однак зазначено, що відповідні матеріали направлені до ОУ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області за № 375/7/05-38-12-13-14 від 09.03.2017 на час складання податкової інформації відповіді не отримано.

Відповідно відомостей 1-ДФ за 4 квартал 2017 ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» працювало за трудовими договорами 3 особи, за цивільно-правовими 0 осіб.

Податковий орган зазначає про відсутність підтверджуючих якість придбаного товару документів, оскільки надані ПрАТ «Діанівська птахофабрика» не містять необхідної інформації, а отже не відповідають дійсності.

Зазначає, що наявна інформація, яка свідчить, що «продавець» не здійснює господарської діяльності та функціонує лише для формування неправомірної податкової вигоди у «покупців».

При проведені перевірки використано результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «ТОП-ПРОФІТ», документальне оформлення якої здійснено Маріїнською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Результатами опрацювання свідчать про неможливість підтвердження реальності операцій даного підприємства з ПрАТ «Діанівська птахофабрика».

Кредиторська заборгованість ПрАТ «Діанівська птахофабрика» перед ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» за договором від 01.06.2016 станом на 26.03.2018 становила 41 904,00 грн.

Пункт 3.2 акта від 09.10.2018 «Перевірка документального підтвердження господарських взаємовідносин ПрАТ «Діанівська птахофабрика» з ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» за грудень 2017 року, дослідження реальності їх здійснення та повноти відображення в обліку, встановлено наступне.

Між ПрАТ «Діанівська птахофабрика» (покупець) та ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» (продавець) укладено договір поставки від 15.12.2017, предметом є поставка пшениці фуражної, у кількості 40т. на загальну суму 206 000,00 грн. утч ПДВ 34 333,33 грн., поставка здійснюється на умовах ІНКОТЕРМ (2010) DDP: Донецька область, Артемівський район, с. Бахмутське, цех виробництва кормів ПрАТ «Бахмутський аграрний союз». Відповідно умов вказаного договору ПрАТ «Діанівська птахофабрика» отримано документи з назвою «рахунок на оплату», «видаткові накладні», ТТН, «податкові накладні», які зареєстровані в ЄРПН.

У ході проведення перевірки встановлено нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарської операції з придбання сировини, що підтверджується:

- Відсутністю справжнього джерела первинного походження цієї сировини, відтак не існувало дійсної можливості набуття її у власність, а тому відсутній факт володіння відповідним активом та розпорядження ним у відповідного СГ;

Дані обставини підтверджуються за результатами аналізу даних інформаційних баз «Податковий блок», ЄРПН.

Проте у акті зазначено, що основним видом діяльності ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» код КВЕД 46.21 є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний).

Відповідно відомості 1-ДФ за 4 квартал 2017 у штаті рахується 1 особа директор, він же бухгалтер.

Відповідно до податкової інформації, що міститься у ЄРПН з дати реєстрації 14.04.2017 по 31.12.2017 ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» придбавало: горох, макуху соняшникову, пшеницю, ячмінь. Відомостей щодо оренди основних засобів, транспортних послуг, інших послуг, товарів, які необхідні для ведення господарської діяльності не виявлено.

У ТТН пункт навантаження не визначено. Можливостей самостійного транспортування товару у ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» не було.

В свою чергу у контрагента ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД»: ТОВ «ЮНІСТРІМ» аналізом відомостей щодо податкових накладних, за листопад, грудень 2017 встановлено відсутність придбання ним товару, який в подальшому був реалізований ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» пшениця, код УКТЗЕД 1001 у кількості 40,5т. на загальну суму 206 550 грн. вбачається обрив ланцюга постачання та введення в обіг продукції невідомого походження.

З акта перевірки вбачається, що податкова накладна від ТОВ «Юністрім» на ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» виписана 19.12.2017 за ціної 4 250,00 грн., в той час як податкова накладна, видаткова накладна, рахунок фактура ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» на адресу ПрАТ «Діанівська птахофабрика» виписані 19.12.2017 за ціною 4 291,67 грн. за тону.

Тобто операція відбувалась в 1 день, з націнкою 41,67 грн. на тоні. Вказані підприємства за юридичними адресами знаходяться у різних областях України.

- Відсутність підтверджуючих якість придбаного товару документів, що передбачено умовами договору.

До перевірки ПрАТ «Діанівська птахофабрика» не надано документів, що підтверджують якість та походження пшениці.

- Наявна податкова інформація свідчить, що продавець не здійснює господарської діяльності та функціонує лише для формування неправомірної податкової вигоди у «покупців».

Вказаний висновок обумовлений відсутністю у ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» та ТОВ «Юністрім» достатніх трудових ресурсів, матеріально-технічної бази, відсутністю інформації щодо транспортування, зберігання, перевезення пшениці, документів, що посвідчують її якість та джерело походження.

Сальдо розрахунків між ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» та ПрАТ «Діанівська птахофабрика» станом на 28.02.2018 КТ 631 110 000,0 грн.

Пункт 3.3 акта від 09.10.2018 «Перевірка документального підтвердження господарських взаємовідносин ПрАТ «Діанівська птахофабрика» з ТОВ «ТД ПРОТЕІН» за березень 2018 року, з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у березні, квітні 2018 року, дослідження реальності їх здійснення та повноти відображення в обліку, встановлено наступне.

Перевіркою встановлено, що ПрАТ «Діанівська птахофабрика» (покупець) з ТОВ «ТД ПРОТЕІН» (постачальник) укладено договір поставки від 19.03.2018 № 190318/1, предметом якого є поставка макуха соєвого, шроту соєвого, масла соєвого. Умови поставки обумовлюються у специфікаціях, вартість визначається сторонами у відповідних специфікаціях.

Згідно специфікації до вказаного договору постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити наступний товар сировина для виробництва комбікорму макуха соєва у кількості 30 000, кг, ціна за кг. 13,20 грн., всього на суму 3 960 000, 00 грн. Умови постачання DDP (склад покупця).

Відповідно до умов вказаного договору ПрАТ «Діанівська птахофабрика» отримано документи з назвою «рахунок на оплату», видаткові накладні», ТТН, «податкові накладні», які зареєстровані в ЄРПН.

Відсутність справжнього джерела походження.

За результатами аналізу даних інформаційних баз «Податковий блок», ЄРПН встановлено, що ТОВ «ТД ПРОТЕІН» не є виробником товару, за видами діяльності утч код КВЕД 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Відповідно даних відомості 1-ДФ за 1 квартал 2018 року у штаті перебувало 8 осіб. Згідно до фінансового звіту за 1 квартал 2018 власних основних засобів підприємство не має.

Постачальником ТОВ «ТД ПРОТЕІН» у березні 2018 було ТОВ «ЗАПОРІЖАГРОСЕРВІС», у штаті нараховується 24 особи, власні основні засоби відсутні.

Податковим органом на підставі даних ЄРПН констатовано нереальність продажу вказаним підприємством ТОВ «ТД ПРОТЕІН» ідентифікованого товару (а акті зазначено макуха соняшникова) за відсутності реального придбання по ланцюгу постачання, або відсутності реального власного виробництва.

Встановлено відсутність документів, підтверджуючих якість продукції.

Щодо транспортування від ТОВ «ТД ПРОТЕІН» до ПрАТ «Діанівська птахофабрика», зазначено, що останнім надано ТТН від постачальника ТОВ «ТД ПРОТЕІН», де у якості пункта навантаження визначено: Запорізька область, с. Високогірне, вул.. Мічуріна 1-б. Пункт розвантаження Донецька область, Бахмутський р-н, с. Бахмутське.

Станом на 21.04.2018 заборгованість за відвантажену продукцію відсутня.

Зазначено про надання ПрАТ «Діанівська птахофабрика» первинних документів та договору від 03.02.2017 на підтвердження використання придбаних ТМЦ у господарській діяльності.

З наданих позивачем до справи письмових доказів судом встановлено наступне.

По взаємовідносинам з ТОВ «ТОП-ПРОФІТ».

Між позивачем (покупець) та ТОВ «ТОП-ПРОФІТ» (постачальник) укладено договір поставки від 01.06.2016 № 20. Предметом якого є поставка продукції, на умовах визначених в договорі. Номенклатура вказується в рахунках виставлених постачальником. Орієнтовна сума договору 1 500 000,00 грн. Умови поставки СРТ Інкотермс (редакція 2000).(а.с. 92-94, т.1).

Про виконання умов договору свідчать:

Рахунок на оплату від 26.12.2017 № 290, за номенклатурою товару паливо рідинне, кількість 8,5т., всього на суму 91 800.грн.

Видаткова накладна від 28.12.2017 № 283, ТТН від 28.12.2017 № Р283, податкова накладна від 28.12.2017 № 7.

Паспорт якості від 20.10.2017 №506-17, завод-виробник ПП «АГРОСЕРВІС», найменування і марка Паливо котельне рідинне.

Часткова оплата згідно платіжних доручень від 14.03.2018 № 608, від 16.03.2018 №628, від 20.03.2018 № 668, від 22.03.2018 № 692.

Рахунок на оплату від 10.01.2018 № 2, за номенклатурою товару паливо рідке синтетичне марка СЖТ-КМ, кількість 3,88 т., всього на суму 41 904,00 грн.

Видаткова накладна від 10.01.2018 № 2, ТТН від 10.01.2018 № Р2, податкова накладна від 10.01.2018 № 3.

Паспорт якості від 17.11.2017 №242, виданий ТОВ «НВО «СИНТОП» найменування і марка паливо рідке синтетичне марка СЖТ-КМ.

Платіжне доручення від 26.04.2018 № 974.

Бухгалтерський облік взаєморозрахунків підтверджується даними картки рахунку 631 по контрагенту ТОВ «ТОП ПРОФІТ» за період 01.12.2017- 30.04.2018. Бухгалтерський облік придбаних ТМЦ відображено у журналі-ордері Відомість по рахунку 203 «Паливо» за грудень 2017, січень 2018, .

Також надано звіти про рух матеріальних цінностей по рахунку 203, за грудень 2017, січень 2018,. що підтверджують використання у власній господарській діяльності.

По взаємовідносинам з ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД».

Між позивачем (покупець) та ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД» (постачальник) укладено договір поставки від 15.12.2017 № 151212пш. Предметом якого є поставка пшениці фуражної, на умовах визначених в договорі. Асортимент, одиниця виміру, кількість товару, визначаються у специфікаціях. Кількість товару 40,0т., загальна вартість 206 000,00 грн., 5 150,00 грн/тона. Умови поставки DDP Інкотермс (редакція 2010). Вимоги щодо якості відображені у ч. 4 договору .(а.с. 138-141, т. 1).

Про виконання умов договору свідчать:

Рахунок-фактура від 19.12.2017 № СФ-0000018, за номенклатурою товару пшениця, кількість 40.420т., всього на суму 208 163,16 грн.

Видаткова накладна від 19.12.2017 № РН-0000018, податкова накладна від 19.12.2017 № 6.

Часткова оплата згідно платіжних доручень від 10.01.2018 № 38, від 11.01.2018 №44, від 26.02.2018 № 343, від 13.02.2018 № 230, від 07.03.2018 № 463, від 12.03.2018 № 512, від 14.03.2018 № 598, від 29.03.2018 № 660, від 03.04.2018 № 775, від 15.05.2018 № 1180, від 21.05.2018 № 1255.

Також позивачем надано ТТН від 19.12.2017 № 1, за змістом якої у якості вантажовідправника зазначено ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД», автомобільний перевізник ТОВ «ЛАНС-ТРЕЙД», вантажоодержувач ПрАТ «Діанівська птахофабрика», пункт навантаження не вказаний, пункт розвантаження с. Бахмутське Бахмутський р-н, Донецька обл. кількість 40 т., 420 кг. Операція навантаження відбулась 19.12.2017, прибуття 21-00, вибуття 22-30.

Бухгалтерський облік взаєморозрахунків підтверджується даними картки рахунку 631 по контрагенту ТОВ «ЛАНС ТРЕЙД» за період 01.12.2017-31.05.2018.

Використання у господарській діяльності підтверджується: звітами про рух сировини, накладними квитанціями між позивачем та ПрАТ «Бахмутський аграрний союз», рапортами про виготовлення комбікормів і використання сировини на комбікормовому заводі, актами про виготовлення комбікормів, ТТН вантажовідправник ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» отримувач ПрАТ «Діанівська птахофабрика», звіт про рух давальницької сировини, звіти про видачу кормів (а.с. 155-215 т. 1)

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ТД ПРОТЕІН».

Між позивачем (покупець) та ТОВ «ТД ПРОТЕІН» (постачальник) укладено договір поставки від 19.03.2018 № 190318/1. Предметом якого є поставка макуха соєвого, шроту соєвого, масла соєвого, на умовах визначених в договорі. Асортимент, одиниця виміру, кількість товару, визначаються у специфікаціях/видатковій накладній. Загальна вартість товару визначаєтьсяз вартості усіх партій продукції фактично поставлених, що підтверджується видатковими накладними

Базові мови поставки визначається на підставі Інкотермс 2010 та узгоджуються в специфікаціях.(а.с. 138-141, т. 1). (а.с.1-3, т.2)

Про виконання умов договору свідчать:

Специфікаціїї №1 від 19.03.2018, найменування товару макуха соєва, кількість 300 000 кг., загальна сума 3 960 000,00 грн., умови постачання DDP. (склад покупця, Донецька область, Бахмутський р-н, с. Бахмутське)

Специфікаціїї №1/2 від 19.03.2018, найменування товару макуха соєва, кількість 43840 кг., загальна сума 581 844,48 грн., умови постачання DDP. (склад покупця, Донецька область, Бахмутський р-н, с. Бахмутське)

Рахунок на оплату від 21.03.2018 № 54, за номенклатурою товару макуха соєва, кількість 34700 кг., всього на суму 458 040,00 грн.

Видаткова накладна від 22.03.2018 № 70 за номенклатурою товару макуха соєва, кількість 34700 кг., всього на суму 458 040,00 грн.

ТТН від 22.03.2018 № 2203-1, посвідчення про якість макуха соєвого від 21.03.2018, податкова накладна від 22.03.2018 № 12.

Рахунок на оплату від 21.03.2018 № 55, за номенклатурою товару макуха соєва, кількість 36040 кг., всього на суму 475 728,00 грн.

Видаткова накладна від від 21.03.2018 № 71, за номенклатурою товару макуха соєва, кількість 36040 кг., всього на суму 475 728,00 грн.

ТТН від 22.03.2018 № 2203-2, посвідчення про якість макуха соєвого від 21.03.2018, податкова накладна від 22.03.2018 № 13.

Рахунок на оплату від 29.03.2018 № 62, за номенклатурою товару макуха соєва, кількість 41480 кг., всього на суму 475 728,00 грн.

Видаткова накладна від 30.03.2018 № 77, за номенклатурою товару макуха соєва, кількість 41480 кг., всього на суму 475 728,00 грн.

ТТН від 30.03.2018 № 000003003, посвідчення про якість макуха соєвого від 21.03.2018, податкова накладна від 30.03.2018 № 18.

Часткова оплата згідно платіжних доручень від 27.03.2018 № 719, від 28.03.2018 №726, від 30.03.2018 № 746, від 29.0318 № 736, від 02.04.2018 № 759, від 02.04.2018 № 751, від 04.04.2018 № 789, від 03.04.2018 № 776, від 10.04.2018 №830, від 04.04.2018 № 790, від 12.04.2018 № 846, від 11.04.2018 №839, від 17.04.2018 № 894, від 13.04.2018 № 865, від 19.04.2018 № 922, від 18.04.2018 № 906, від 20.04.2018 № 950.

Бухгалтерський облік взаєморозрахунків підтверджується даними картки рахунку 631 по контрагенту ТОВ «ТД ПРОТЕІН» за період 01.12.2017-30.04.2018.

Використання у господарській діяльності підтверджується: звітами про рух давальницької сировини ПрАТ «Бахмутський аграрний союз», накладними квитанціями між позивачем та ПрАТ «Бахмутський аграрний союз», накладними ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» на виготовлення сировини, рапортами про виготовлення комбікормів і використання сировини на комбікормовому заводі, актами про виготовлення комбікормів, ТТН вантажовідправник ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» отримувач ПрАТ «Діанівська птахофабрика», звіт про рух давальницької сировини, звіти про видачу кормів. (а.с 41-171, т.2)

В матеріалах справи наявний договір про виконання робіт (надання послуг) з приймання, переробки та виготовлення комбікорму від 03.04.2017 № 0325, укладений між ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» та ПрАТ «Діанівська птахофабрика» (а.с. 172-174, т. 2)

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано податкові декларації з податку на додану вартість ТОВ «Ланс Трейд» за 2017 рік, ТОВ «Топ-профіт» за 2017 рік та січень 2018 року, ТОВ «ТД Протеїн» та відповідні розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), з яких вбачається, що підприємства декларували податкові зобовязання з ПДВ по операціям з позивачем..

За встановлених фактичних обставин справи, правова позиція суду обґрунтована наступним.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч. 2 ст. 2 КАС України).Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст. 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп. 4.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 вказаного Кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділ V Податкового кодексу України (ст.ст. 180-211) регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об'єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього Кодексу об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 вказаного Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1ст.188 Податкового кодексу України).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені ст. 200 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 вказаного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 вказаного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 201.10 ст. 201 вказаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, з фактом реєстрації контрагентами (продавцями товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно до п.п. 44.1 та 44.2 якої для цілей оподатковування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

На підтвердження здійснення господарських операцій по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентами, надані первинні документи, що описані та досліджені судом вище.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначений ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, яке містить аналогічні норми.

Питання договору поставки врегульовано Цивільним кодексом України та ст.ст. 265 - 271 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

За змістом вказаних нормативних приписів вбачається обов'язок суду здійснити перевірку правомірності та обґрунтованості, на підставі належних доказів, висновків податкового органу, що послугували підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому, суд, досліджуючи господарські операції, здійснені позивачем, які були об'єктом перевірки, обмежується з'ясуванням відповідності застосування податковим органом норм права до встановлених фактичних обставин таких господарських операцій.

Керуючись таким висновком, суд, виходячи із змісту спірного акта перевірки, вбачає, що доводи податкового органу про порушення позивачем п.44.1 ст. 44, пп. «а» п.198.1, абзаців 1-3 пп. 198.2 та абзаців 1-2 пп.198.3 ст. 198 ПК України п.п.134.1. п.134 ПК України, п.1 ст.9 закону 996 обґрунтовані загальним висновком про непідтвердженість товарних операцій з постачальниками позивача та встановлення надходження товарів з джерел невідомого походження. В первинних документах зазначені господарські операції, які фактично не відбувались, у зв'язку із чим такі документи не мають юридичної сили первинних документів, наслідком чого є неправомірність формування ПрАТ «Діанівська птахофабрика» податкового кредиту по операціям з ТОВ «ОСОБА_3 трейд», ТОВ «Топ-Профіт», ТОВ «ТД Протеїн». витрат по операціям що мають нереальний характер між ПрАТ «ВІСТЕК» та контрагентами ТОВ «СТМ», ТОВ «ТД «СХІД АЛЕКС», ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД», ТОВ «КОМПАНІЯ «АДАЛЯТ», ППП «Стройкомплект».

Висновок про «безтоварність» господарських операцій, які були досліджені у акті перевірки, податковим органом обґрунтована із посиланням на інформацію бази даних ДФС України, зокрема ІС «Податковий блок», Архів електронної звітності, АС Співставлення реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиний реєстр податкових накладних, системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року справа №810/4391/16 констатовано, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Поряд із цим, суд констатує, що доказів, для підтвердження вказаної обставини, крім посилання на перелічені вище інформаційні бази, податковим органом, а ні в акті перевірки, а ні у судовому засіданні не надано.

Відсутність доказів, які у розумінні ст. 73 КАС України у взаємозв'язку із нормативним приписом ст. 77 КАС України, підтверджують заявлені відповідачем обставини, виключає можливість суду покласти їх в обґрунтування рішення у справі.

В свою чергу, судом при дослідженні письмових доказів у цій частині спірних правовідносин, встановлено перебування «НВО «Еталон» у ЄДРПОУ у стані діючого підприємства, у останнього наявна ліцензія на виконання робіт відповідного типу, в укладеному з позивачем договорі передбачена можливість залучення субпідрядних організацій, документальне оформлення операцій передбачає рух коштів та фактичне виконання робіт, що були предметом даного договору, первинні документи відповідають вимогам законодавства України, зокрема Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV.

По суті інших здійснених позивачем господарських операцій правова позиція суду ґрунтується на таких аргументах.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

В свою чергу, об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, згідно з п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно з п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку;

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, є первинний документ, який складається під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Поряд із тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки договори виконані сторонами в повному обсязі.

Згідно з п. 44.3. ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

На думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова від 27 березня 2012 року N 21-737во10), надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління."

Судом дослідженні правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996 ХІV.

Згідно ст. 1 цього Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; зобов'язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити, перелік яких встановлено зазначеною нормою.

При цьому в останньому абзаці ч. 2 ст. 9 цього ж закону закріплено загальний принцип, відповідно до якого неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Судом досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, останні відповідають змісту, відображеному в укладених позивачем договорах, та підтверджують обґрунтованість формування податкового кредиту за досліджуваними господарськими операціями.

Крім того, реальність вищезазначених господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджується подальшим використанням придбаних товарів в господарській діяльності позивача та наявністю у позивача відповідної матеріально-технічної бази. На підтвердження зазначених обставин позивачем надані приймально-здавальні акти, картки складського обліку матеріальних цінностей, атестат відповідності підприємства вимогам до спеціалізованого металургійного переробного підприємства від 06.03.2012 року № 34-Н, витяг на нерухоме майно, яке перебуває у власності позивача із переліком споруд.

Посилання податкового органу на інформаційні бази ДФС не може бути виключним обгрунтуванням доводів податкового органу та є неприйнятним.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом у постанові 31 липня 2018 року справа №817/1339/17: «Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону».

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем п. 198.1., п. 198.2., п.198.3., п.198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого останнім неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, які зазначені в податкових накладних по операціям з придбання продукції у ТОВ РИШЕСС ЮКРЕЙН» ТОВ «НВО ЕТАЛОН», ТОВ «АРМАЛІТ» ТОВ «ВІК 2000», ТОВ «НВК МЕТАЛУРГ», ТОВ «СКІОН ТРЕЙД», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СХІД АЛЕКС», ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ЕНД КОНСТРАКШН», у зв'язку з тим, що дані операції є безтоварними, спрямовані на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача і вбачається з матеріалів справи, висновки, що товари, реалізовані в ході виконання договорів постачання, мають невідоме джерело походження, зроблені відповідачем на підставі податкової інформації.

Відповідно до п. 109.1. ст.109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до розділу 1 пункту 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 р. за № 727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому відповідно п. 86.7 ст.86 ПК України забороняє контролюючим та іншим державним органам використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Між тим, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якому лежить тягар доказування, не надано жодного акта перевірки контрагентів позивача, якими би були встановлені порушення останніми, податкового законодавства та застосування до платника податків грошових зобов'язань та фінансових санкцій.

Таким чином, як вже зазначалось вище, відсутність доказів, які у розумінні ст.73 КАС України у взаємозв'язку із нормативним приписом ст. 77 КАС України, підтверджують заявлені відповідачем обставини, виключає можливість суду покласти їх в обґрунтування рішення у справі.

Підсумовуючи зазначене суд вважає недостатньо обґрунтованими висновки, викладені податковим органом у спірному акті перевірки.

Натомість, наявними в матеріалах справи документами підтверджено надання позивачем до контролюючого органу податкової звітності з податку на додану вартість та відповідність даних, що містяться в наданій податковій звітності, даним первинного бухгалтерського обліку. Невідповідності вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при перевірці первинних документів та фінансової звітності позивача податковим органом не встановлено.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, можливе недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Таким чином, суд не бере до уваги розбіжності, виявлені у даних контрагентів позивача при їх співставленні, оскільки в даному випадку будь-яке порушення спричиняє відповідальність та негативні наслідки лише для особи - порушника. Позивач не може відповідати за будь-які неправомірні дії своїх контрагентів.

Крім того, позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв'язку з невиконанням своїх обов'язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України" якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

На недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків також було вказано, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.03.2010 року у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії".

Згідно з рішенням Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10 платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до, обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

З аналізу наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем у спосіб надання належних доказів, спростовано висновки податкового органу про нереальний характер господарських операцій позивача з переліченими контрагентами.

Таким чином, Європейський суд з прав людини та чинне законодавство України чітко констатує правило індивідуальної відповідальності платника податків та наголошує, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для визнання обґрунтованими податкових повідомлень-рішень від 03.11.2017 №007164706 та від 03.11.2017 № НОМЕР_7.

Оскільки, суд дійшов висновку про безпідставність донарахування за основним платежем то, відповідно, є необґрунтованим застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у загальному розмірі 75 966,00 грн. 142 399,50 грн.

Враховуючи викладене, керуючись п.2 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправними та скасування податковогоих повідомлення-рішення форми «Р» від 01.11.2018 року №.повідомлень-рішень від 03.11.2017 року №, №.

Так як, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплаті судового збору, здійснені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (частина 1 статті 139 КАС України).

Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ПАТ Діанівська птахофабрика (85783, Донецька область, Волноваський р-н, с. Діанівка, вул. Миру, 1А, ) до Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління державної фіскальної служби України у Донецькій області форми Р від 01.11.2018 року № про грошове зобовязання за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 379828 грн., з яких 303862 грн. основного платежу з податку на додану вартість та 75966 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Стягнути на користь ПАТ Діанівська птахофабрика (85783, Донецька область, Волноваський р-н, с. Діанівка, вул. Миру, 1А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозької дивізії, 114, ) судовий збір, сплачений за подання позову в розмірі 5697,42 грн. (пять тисяч шістсот девяносто сім) 42 грн.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 12 лютого 2019 року, повний текст рішення виготовлений 22 лютого 2019 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.