Справа № 444/525/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1185/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Глушка І.В.,

секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області (головуючий суддя - Мікула В.Є.) про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Жовква 27 листопада 2018 року у справі № 444/525/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

27.02.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 23 січня 2018 року у справі про порушення митних правил №6556/20900/17.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року позовну заяву залишено без розгляду, оскільки позивач та його представник повторно не прибули у судове засідання без поважних причин.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року та направити справу для продовження розгляду. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що про належне повідомлення про час і місце розгляду справи може свідчити лише розписки про отримання позивачем або іншою особою повістки, яка в матеріалах справи відсутня. Скаржник вказує, що суд порушив право на участь у судовому засіданні, оскільки позивач був неналежним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, а також відсутні об'єктивні докази, що позивач не отримував повістку навмисно.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 07.03.2018 позовну заяву ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 13.06.2018 о 10 год. 00 хв.

13.06.2018 в судовому засіданні за участю представника позивача ОСОБА_4 розгляд справи відкладено на 10.08.2019 о 09 год. 30 хв.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10.08.2018 у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС відкладено на 27.11.2018 о 11 год 30хв.

У зв'язку з повторною неявкою позивача та його представника в судове засідання 27.11.2018 ухвалою Жовківського районного суду Львівської області позовну заяву залишено без розгляду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, підставою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, у судове засідання без поважних причин, за умови належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності та неможливості розгляду справи за неявки.

У розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тоді як процесуальним обов'язком позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

При цьому неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше судових засідання підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі. Перше таке неприбуття тягне за собою відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід з'ясовувати: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності та чи неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В свою чергу, поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Для висновку суду про належне повідомлення сторін про розгляд справи на час такого розгляду у матеріалах останньої мають бути відомості, які б це підтверджували, в іншому випадку розгляд справи відкладається.

Відповідно до ч.1 ст.124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Частиною 3 статті 124 КАС України встановлено способи здійснення судового виклики або судового повідомлення, а саме: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов'язковою, він може направити повістку лише представнику.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.127 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з п.116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 117 вказаних Правил встановлено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Як вбачається з матеріалів справи, про розгляд справи 10.08.2018 представник позивача ОСОБА_4 повідомлений в судовому засіданні 13.06.2018 під розписку, судова повістка про виклик в суд на 10.08.2018 на адресу позивача не надсилалась.

14.08.2018 судом першої інстанції виготовлено судову повістку про виклик в суд на 27.11.2018, в якій зазначено адреси позивача - АДРЕСА_2, та представника позивача - АДРЕСА_1, на які і скеровано вказану повістку.

Відповідно до конверту з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №497, яким надіслано повістку про виклик в суд представнику позивача, такий повернуто відправнику з відміткою ДП «Укрпошта» : «за закінченням встановленого строку зберігання».

Водночас, відповідно до конверту з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №489, яким надіслано повістку про виклик в суд позивачу, такий повернуто відправнику з відміткою ДП «Укрпошта» : «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення». При цьому прізвище відповідальної особи за вручення судової повістки та її повернення до суду не зазначено, конкретні причини, які не дали змоги вручити судову повістку, теж не зазначені.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в позовній заяві позивачем як адреса для листування зазначена - вул.У.Самчука, 3/2а, м.Львів,79011.

За таких обставин, враховуючи положення КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирішуючи питання про те, чи позивач був належно повідомлений про розгляд справи 10.08.2018 та 27.11.2018, а також чи допущено позивачем повторну неявку в судове засідання без поважних причин, суд першої інстанції не перевірив відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи та одержання повісток. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення позивачу повістки про виклик в суд на 10.08.2018, а повернення конверту, яким направлено повістку на 27.11.2018, із відміткою ДП «Укрпошта» : «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення», на переконання суду апеляційної інстанції, не може розглядатись як відмова адресата (позивача) від одержання такої чи зволікання із одержанням та закінчення встановленого строку зберігання.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в тексті повістки про виклик в судове засідання, яка направлялась судом першої інстанції, роз'яснено наслідки неприбуття до суду відповідно до ст.205 КАС України та зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В свою чергу, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не наведено чому саме неявка позивача перешкоджає розгляду справи, які саме не з'ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне судове рішення, тоді як саме такими перешкодами зумовлено такий процесуальний наслідок як залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

З огляду на те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, з врахуванням ст.320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суддя суду першої інстанції не дослідив причини повернення рекомендованого повідомлення про вручення судового рішення, повторності такої неявки та обставин, за яких розгляд справи неможливий без участі позивача, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, що має наслідком скасування оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 230, 241, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області про залишення позовної заяви без розгляду від 27 листопада 2018 року у справі № 444/525/18 скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 27.02.2019