Справа № 520/12606/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 лютого 2019 року

Київ

справа №520/12606/17

адміністративне провадження №К/9901/58432/18, №К/9901/58579/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В., під час розгляду в письмовому провадженні у касаційному порядку справи за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» в особі Одеської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» про вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» та Державного підприємства Національні інформаційні системи на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «Національні інформаційні системи», відповідач), у якому просить зобов'язати ДП «Національні інформаційні системи» в особі Одеської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» внести до державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяжень та виключити з реєстру обтяжень № 15512798 від 24 вересня 2015 року стосовно легкового автомобіля Honda Accord, номер об'єкта - НОМЕР_1, державний номер: НОМЕР_2, обтяжувач - ПАТ «Західінкомбанк», боржник - ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 липня 2013 року він придбав у ОСОБА_3 та зареєстрував в установленому порядку автомобіль Honda Accord, державний номер: НОМЕР_2. Однак, позивач не в змозі у повній мірі користуватися своїм майном, оскільки 24 вересня 2015 року реєстратором ДП «Національні інформаційні системи» було зареєстровано приватне обтяження на автомобіль на підставі договору застави № 175-ФО/ZAS/3 від 05 вересня 2007 року. Вважає дії відповідача щодо відмови у здійсненні державної реєстрації припинення обтяжень майна протиправними та такими, що не відповідають закону.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2018 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_2 правомірно 04 липня 2013 року придбав автомобіль Honda Accord, номер об'єкта - НОМЕР_1, державний номер: НОМЕР_2, та зареєстрував його на своє ім'я, а обтяження на автомобіль зареєстровано 24 вересня 2015 року на підставі договору застави № 175-ФО/ZAS/3 від 05 вересня 2007 року, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ПАТ «Західінкомбанк» та ДП «Національні інформаційні системи» звернулися з касаційними скаргами до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у яких просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій. ПАТ «Західінкомбанк» у касаційній скарзі просить прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційні скарги подано 01 та 08 серпня 2018 року.

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 та 08 серпня 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І., Коваленко Н.В.

Ухвалами Верховного Суду від 07 та 15 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 520/12606/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ПАТ «Західінкомбанк» зазначає, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо з підстав, визначених у Законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Також скаржник зазначає, що суди не надали правової оцінки тому, що у силу статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

У касаційній скарзі ДП «Національні інформаційні системи» вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, оскільки розглянули спір у порядку адміністративного судочинства. Вважає, що оскільки у ДП «Національні інформаційні системи» відсутні ознаки суб'єкта владних повноважень, оскільки у Статуті підприємства зазначено, що воно функціонує як самостійний суб'єкт господарської діяльності, а виконання управлінських функцій не віднесено до статутної діяльності підприємства. Зважаючи на суб'єктний склад учасників справи, а саме: відсутність у їх числі суб'єкта владних повноважень, вважає, що спір не мав розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Разом з касаційними скаргами скаржники подали клопотання про зупинення дії оскаржуваних рішень до закінчення розгляду справи у касаційному порядку. У задоволенні цих клопотань було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2018 року.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ «Західінкомбанк», у якому зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, що містяться у судових рішеннях, просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» («Dobbertin v. France») зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (заява № 88/1991/340/413, пункт 44).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» в особі Одеської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» про вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко