Справа № 2340/3311/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3311/18 Головуючий у 1 інстанції - Гарань С.М.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 04.06.2018 № 000864057, № 000874057, № 000884057 та № 000894057.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача була проведена фактична перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 14.05.2018 № 38/23-00-40-0224/НОМЕР_1 (з питань додержання суб'єктом господарювання вимог встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при оптовій і роздрібній торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами).

Висновками акта перевірки встановлено порушення:

- ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - зберігання для подальшої реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв, а саме: рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі, згідно з актом зняття ТМЦ;

- абз.13 ч.1 ст.9 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - зберігання для подальшої реалізації алкогольних напоїв з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним ч.1 ст11 даного закону, а саме: рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі, згідно з актом зняття ТМЦ;

- ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - зберігання для подальшої реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановлено зразка, або з підробленими марками акцизного податку, а саме: рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі, згідно з актом зняття ТМЦ;

- ч.6 ст.153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - реалізація алкогольних напоїв (пива) на розлив для споживання на місці без статусу ресторанного господарства.

На підставі акта перевірки від 14.05.2018 № 38/23-00-40-0224/НОМЕР_1 відповідачем 04.08.2018 прийнято:

- ППР № 000864057, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції в розмірі 6 800,00 грн.;

- ППР № 000874057, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000, 00 грн.;

- ППР № 000884057, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000, 00грн.;

- ППР № 000894057, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000, 00грн.

Вказані рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку. За наслідками розгляду цих скарг рішенням ДФС України від 10.08.2018 скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ППР від 04.08.2018 - без змін.

Позивач, не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки акта перевірки, на підставі яких винесено спірні рішення, є необґрунтованими та безпідставними, а тому податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

На час виникнення спірних правовідносин останні врегульовувались Податковим Кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі - ПК України).

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 ПК України).

У відповідності до п.п.75.1.3 п.75.1 вказаної статті ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано ст.80 ПК України.

Так, за приписами вказаної статті, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У відповідності до приписів п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п.86.1 ст.86 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку працівниками податкового органу була проведена фактична перевірка дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР).

Вказаний Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно положень ст. 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого комерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 15 вказаного Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Частиною 2 ст.17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, за порушення вимог статті 153 цього Закону передбачено штраф у розмірі 6 800 гривень.

Змістовний аналіз даної норми дає підстави вважати, що для кваліфікації дій особи як порушення ч.6 ст.153 Закону № 481/95-ВР необхідно одночасне дотримання наступних умов:

- особа не є одним із суб'єктів зазначених у ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР;

- особа здійснює продаж алкогольних напоїв на розлив;

- реалізовані такою особою алкогольні напої споживаються покупцями на місці торгівлі такими напоями.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила).

Відповідно до абз. 2 п.2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (п.22 Правил).

Зазначені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб'єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів, недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій за абз.10 ч.2 ст.17 вказаного вище Закону стало виявлення контролюючим органом факту продажу суб'єктом господарювання пива на розлив у бокалі з метою його споживання у місці реалізації, що підтверджується фіскальним чеком № 5 від 03.05.2015.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідачем дійсно встановлено факт продажу суб'єктом господарювання пива на розлив, однак у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення, закріпленого в ст.153 Закону № 481/95-ВР - споживання таких напоїв на місці.

Так, відповідачем не доведено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці).

Таким чином, оскільки у позивача наявна ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та, водночас, відсутні умови і обладнання, які б надавали можливість покупцям споживати пиво за місцем його реалізації, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції за порушення вимог ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 04.06.2018 № 000864057 про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 6 800, 00 грн.

Доводи апелянта, що вищевказаний фіскальний чек є підтвердженням факту продажу позивачем пива для його споживання на місці не беруться колегією суддів до уваги, оскільки останній може підтверджувати лише факт продажу алкогольного напою, однак не факт споживання його на місці реалізації.

Щодо встановлення під час перевірки інших порушень, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 481/95-ВР визначено, що спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, дистилят виноградний спиртовий, спирт-сирець плодовий, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки. Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5 % об'ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,18 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше (абз.13 ч.1 ст.11 Закону № 481/95-ВР).

У відповідності до ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідальність за порушення вищевказаних норм встановлена абз. 16 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР, зокрема зазначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Так, в ході перевірки позивача встановлено факт зберігання останньою прозорої рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі об'ємом 5 та 2,4 літра без марок акцизного податку встановленого зразка та зберігання для подальшої реалізації алкогольних напоїв з використанням тари, що не відповідає вимогам встановленим ч. 1 ст. 11 Закону № 481/95-ВР та стало підставою для прийняття трьох ППР про застосування штрафних санкцій в розмірі по 17 000, 00грн.

Такі висновки податкового органу ґрунтуються на протоколі випробувань від 24.05.2018, яке було проведено ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» на підставі зразка, що згідно акту зняття залишків ТМЦ на торговельних об'єктах та/або в складських приміщеннях був вилучений у ФОП ОСОБА_2 під час фактичної перевірки.

Водночас, колегія не бере до уваги докази, які лягли в основу прийняття спірних рішень, оскільки, як зазначено в акті перевірки позивача, працівниками податкового органу встановлено факт зберігання ФОП ОСОБА_2 прозорої рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі об'ємом 5 та 2,4 літра. Вказані пластикові ємності з їх вмістом були вилучені для проведення дослідження, що підтверджується актом зняття залишків ТМЦ на торговельних об'єктах та/або в складських приміщеннях від 03.05.2018.

У відповідності до протоколу випробувань від 24.05.2018, які були проведені ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» (на підставі листа оперативного управління ГУ ДФС від 04.05.2018 № 19509/23-00-21-06-07) встановлено, що об'єктом випробувань була прозора рідина з характерним запахом спирту в кількості 0,5 літра (одна прозора скляна пляшка об'ємом 0,5 літра з етикеткою «Горілка Чиста Сльоза» ТМ «Златогор», яку закручено металевим ковпачком червоного кольору).

Тобто, акт зняття залишків ТМЦ від 03.05.2018, в частині предметів, які вилучались у позивача під час перевірки суперечить інформації протоколу випробувань від 24.05.2018 щодо предмету, який був наданий для перевірки, оскільки під час перевірки у ФОП ОСОБА_2 вилучили ємності в пластиковій тарі об'ємом 5 та 2,4 літра, а для перевірки була надана одна прозора скляна пляшка об'ємом 0,5 літра з етикеткою «Горілка Чиста Сльоза» ТМ «Златогор».

Отже, колегія суддів вважає, що походження предмету дослідження, яке 24.05.2018 було проведено ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», є невідомим, оскільки ні акт перевірки позивача від 14.05.2018 №38/23-00-40-0224/НОМЕР_1, ні акт зняття залишків ТМЦ від 03.05.2018 не містять жодної інформації відносно скляної пляшки об'ємом 0,5 літра з етикеткою «Горілка Чиста Сльоза» ТМ «Златогор», яка закручена металевим ковпачком червоного кольору.

Доводи апелянта про те, що для випробування був надісланий зразок рідини з характерним запахом спирту саме той, який був вилучений у суб'єкта господарювання у відповідності до акту від 03.05.2018, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодного на те підтверджуючого доказу, як то відповідного акту про переливання вилучених залишків у іншу тару для направлення її на дослідження. Більше того, відповідачем не надано відповідних пояснень щодо того, що у позивача були виявлені та вилучені дві ємності різних об'ємів - 5 та 2,4 літра (з рідинами, які мають характерних запах спирту), а на дослідження надіслана лише одна пляшка 0,5 літра.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що дослідження прозорої рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі об'ємом 5 та 2,4 літра, які були вилучені у позивача під час проведення фактичної перевірки її діяльності проведено не було, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що ФОП ОСОБА_2 були порушені положення ч. 1 ст. 9, абз. 13 ч. 1 ст. 11 та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому суд першої інстанції вірно встановив відсутність підстав для застосування до останньої штрафних (фінансових) санкцій передбачених абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, що є наслідком для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.