Справа № 803/140/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1125/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгої О. І.
суддів -Запотічного І. І.
Сапіги В. П.

перевіривши апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 803/140/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з пропуском апелянтом строку на подання апеляційної скарги, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для надіслання на адресу суду вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 2000 ухвалу вручено скаржнику 16 грудня 2019 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником подано до суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке за суттю та змістом доводів про поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги повністю повторює клопотання подане скаржником разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд вважає вказані підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги неповажними з огляду на наступне.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржене судове рішення проголошено 20 березня 2018 року, повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

Вперше апеляційну скаргу Офіс великих платників податків ДФС подав 20 квітня 2018 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику у зв'язку з невиконанням апелянтом вимог ухвали суду про залишення скарги без руху щодо сплати судового збору.

Копію цієї ухвали скаржник отримав 22 червня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за №777.

08 січня 2018 року Офіс великих платників податків ДФС повторно подав апеляційну скаргу.

Основним мотивом, яким апелянт аргументує пропуск строку на подання апеляційної скарги, є відсутність коштів для сплати судового збору.

Згідно ч.2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відтак, після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги, її може бути подано повторно. При цьому у випадку повторного подання апеляційної скарги, до неї застосовуються ті ж вимоги, що у випадку первинного оскарження, у тому числі й дотримання строків на подання апеляційної скарги.

Поряд з цим, суд переконаний в тому що, скаржник, у випадку повернення первісної апеляційної скарги, повинен вживати невідкладних заходів щодо усунення недоліків, які стали причиною повернення останньої.

Суд зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд не визнає відсутність коштів для сплати судового збору як поважну причину для поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, у рішенні Європейського суду з справ людини у справі «Пономарьов проти України» зазначає, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

У даній справі Офіс великих платників податків ДФС не просить екстраординарного перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами, а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Європейський суд з прав людини у згаданому абзацом вище рішенні також зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Суд зазначає, що апелянт у цій справі був поінформований про рішення суду першої інстанції від 20 березня 2018 року. Офіс великих платників податків ДФС подав першу апеляційну скаргу 20 квітня 2018 року, але вона не була розглянута з причини несплати судового збору. Судове рішення щодо цього апелянт отримав 22 червня 2018 року. Більше ніж через півроку скаржник повторно подав апеляційну скаргу, стверджуючи, що він не міг сплатити судовий збір, коли рішення суду першої інстанції могло б бути оскаржене відповідно до законодавства. Апелянт, стверджуючи про неможливість сплати судового збору, покликається на листи Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі від 18 жовтня 2018 року, 07 листопада 2018 року та 09 листопада 2018 року. Разом з тим, жодної інформації щодо вжиття заходів для виконання обов'язку щодо сплати судового збору у період від отримання ухвали суду від 13 червня 2018 року про повернення апеляційної скарги, апелянт не надав. Більше того, немає свідчень того, що апелянт звертався із запитами щодо виділення коштів для сплати судового збору.

У такій ситуації, за наявних обставин, колегія суддів приходить висновку, що задоволення клопотання про поновлення строку для поновлення строку на подання апеляційної скарги становитеме втручання у принцип res judicata.

Щодо практики Європейського суду з прав людини, на яку покликається відповідач, то суд зазначає наступне.

Згідно Преамбули метою прийняття та функціонування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є забезпечення їх загального та ефективного визнання і додержання. Згідно статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Конвенція є юридичним механізмом, який покликаний забезпечити захист прав людини від посягань з боку держави чи неналежного виконання нею своїх обов'язків. При цьому Конвенція не покликана забезпечувати захист інтересів держави.

Відповідно до статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

Покликання Офісу великих платників ДФС на окремі фрагменти рішень Європейського суду у даному спорі суд вважає необгрунтованими, та як правові позиції цих рішень покликані захищати інтереси особи та забезпечити їй належний захист від протиправних дій чи бездіяльності з боку держави та державних органів уповноважених на виконання її функцій. Суд переконаний, що державний орган та держава вцілому не вправі використовувати юридичні механізми захисту прав визначені Конвенцією та правовими позиціями Європейського суду з прав людини для задоволення власних інтересів, оскільки це прямо суперечить меті та завданню самої Конвенції та може призвести до зловживання домінуючим становищем, як суб'єкта владних повноважень, у адміністративних правовідносинах.

Таким чином суд констатує, що Офісом великих платників податків ДФС станом на 18 лютого 2019 року не наведено поважних причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку для подання апеляційної скарги залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 803/140/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга