Справа № 390/1440/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 390/1440/18
провадження №2-іс/1140/119/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року (суддя Притула К.М.) у справі №390/1440/18 (провадження №2-іс/1140/119/18) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №15241/03-09 від 10.08.2018 року у призначенні пенсії за вислугою років згідно п.«б» ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу недоплачену пенсію за період з червня 2017 року по травень 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є матір`ю загиблого в АТО військовослужбовця ОСОБА_2 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на призначення пенсії по втраті годувальника з моменту коли було сплачено останню виплату грошового забезпечення її сину (згідно грошового атестату останнє грошове забезпечення було виплачено ОСОБА_2 30.06.2017), однак органом ПФУ призначено пенсію лише з 01.06.2018 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року позов задоволено, а саме:

визнано протиправними дії та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №15241/03-09 від 10.08.2018 року у призначенні пенсії за вислугою років згідно п.«б» ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з червня 2017 року по травень 2018 року.

Також, судом встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подати до суду у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду мотивовано наявністю у позивачки права на призначення пенсії по втраті годувальника з моменту коли було сплачено останню виплату грошового забезпечення її сину, тобто з червня 2017 року, відповідно до положень ч.2,3 статті ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії по втраті годувальника з моменту коли було сплачено останню виплату грошового забезпечення її сину. З цього приводу заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачу раніш була призначена пенсія за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим позивач, яка має право вибору на отримання пенсії за віком чи пенсії по втраті годувальника, повинна звернутися до УПФУ із заявою про призначення пенсії (реалізувати свій вибір) і саме з дати звернення призначається та виплачується пенсія. З цих підстав відповідач вказує на те, що пенсію по втраті годувальника позивачу призначено з дати звернення із заявою про призначення такого виду пенсії. Крім цього, відповідач вказує на те, що відповідно до положень статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії відповідно до цього Закону призначаються батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією. У відповідності до вказаної норми права, органом ПФУ, на думку скаржника, обґрунтовано призначено пенсію позивачу з 23.05.2018 року, тобто з дня подання до відповідного органу, що призначає пенсію, письмової заяви про призначення пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого в АТО військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого повторно 26.02.2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області.

Син позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим 26.06.2017 року виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, смерть настала під час виконання службових обов`язків та пов`язана з захистом Батьківщини, про що вказано в Витягу із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії.

Відповідно до Грошового Атестату серія ЗУ №344002 виданого військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 останнє грошове забезпечення було виплачене 30 червня 2017 року в сумі 2702,70 грн. (а.с.18).

22.04.2018 року Управлінням соціального захисту населення Кіровоградської районної адміністрації Кіреєвій Т.В. видано посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни серія НОМЕР_5 (а.с.7).

08.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дня отримання останнього грошового забезпечення її сином, а саме з 30.06.2017 року, нарахувати та виплатити різницю між отримуваною нею раніше пенсією та пенсією, яку вона повинна отримувати по втраті годувальника (а.с.15-16).

Листом №15241/03-19 від 10.08.2018 року відповідач повідомив позивача про те, що з 01.06.2018 року їй припинено виплату пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з переходом на пенсію в разі втрати годувальника. 23.05.2018 року Кіровоградським обласним військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надано документи для призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника. В цей же день головним управлінням позивачу призначено вказаний вид пенсії (з дня подання до відповідного органу, що призначає пенсію, письмової заяви про призначення пенсії). Зазначив, що пенсія позивачу призначена та виплачується згідно норм чинного пенсійного законодавства (а.с.17).

Не погоджуючись з такою позицією органу ПФУ позивачка, вважаючи, що пенсія по втраті годувальника має бути їй призначена саме з дати отримання останнього грошового забезпечення її сином, звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, погодився із позицією ОСОБА_1 , та дійшов висновку про наявність у позивачки права на призначення пенсії по втраті годувальника з моменту коли було сплачено останню виплату грошового забезпечення її сину, тобто з червня 2017 року.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Згідно із п. «б» ч.1 ст..50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

У відповідності до ч.2, 3 ст.50 вказаного Закону членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

З огляду на вказані норми права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, право на призначення пенсії по втраті годувальника виникло з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення.

Посилання відповідача на те, що позивач має право на різні види пенсії, а отже пенсія по втраті годувальника може бути призначена лише з дати зверненні із заявою про призначення такої пенсії, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи свідчать про те, що з 04.02.2013 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Кропивницькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Отже, право вибору на отримання пенсії за віком чи пенсії по втраті годувальника, має позивач.

Відповідно до ст..48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1, на які посилається відповідач, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсію, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами.

Отже, зазначені норми права, на які посилається відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, визначають день звернення за призначенням пенсії, а не день виникнення права на пенсію.

Оскільки ч.3 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено те, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, та враховуючи те, що із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника позивач звернулася у межах 12 місяців з дня виникнення права на пенсію, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених вимог щодо призначення пенсії по втраті годувальника з дня, по який загиблому військовослужбовцю сплачено останнє грошове забезпечення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те. що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року по справі №390/1440/18 (провадження №2-іс/1140/119/18) без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26.02.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк