Справа № 280/5384/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 лютого 2019 року Справа № 280/5384/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, 4-а, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог частини 2 статті 40 та вимог статті 29 цього Закону;

- зобов'язати відповідача призначити позивача ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016-2017 роки, а саме 5377,90 грн.) та вимог статті 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" шляхом підвищення пенсії на 57,75% та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Ухвалою суду від 22 грудня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 15 січня 2019 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з січня 2002 року призначено пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку у відповідності до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". З 25 травня 2012 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 27 листопада 2018 року позивач звернувся до Енергодарського ОУПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням статті 29 та частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом №347/В-1 від 10 грудня 2018 року відповідач повідомив, що позивач не має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини 2 статті 40 та статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1.

ОСОБА_1 просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№2011 від 16 січня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що позивач з січня 2002 року отримує пенсію за віком, ця пенсія з 01 січня 2004 року призначена відповідно до частини 2 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (на момент призначення пенсії) до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, до яких відноситься позивач, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Тобто, до моменту запровадження корпоративних фондів, пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 та №2 призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Законодавством передбачено пенсію за віком на пільгових умовах, яка призначається зі зменшенням пенсійного віку, в зв'язку з наявністю на підприємстві шкідливих або важких умов праці. Окремого виду пенсії як пенсія за віком на пільгових умовах діючим законодавством, а також законодавством, що діяло на час призначення пенсії - не передбачено. З аналізу Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» видно, що пенсія за віком на пільгових умовах являється пенсією за віком, яку позивачу вже було призначено, але із зниженням пенсійного віку. Таким чином, позивач вимагає перепризначення наявної пенсії. Жодним нормативно-правовим актом перепризначення пенсій не передбачене. Позивачем не враховане положення статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» про виявлення бажання особи одержувати пенсії з більш пізнього періоду, що є головною умовою для підвищення розміру пенсії. Позивач посилається на поняття «призначення» і не враховує обставини «одержання» пенсії. Разом з тим, позивач забезпечений пенсією. Позивачу призначена і виплачується пенсія. Позивач щомісячно отримує виплати у вигляді пенсії із солідарної системи загальнообов'язкового пенсійного страхування. Інших видів пенсії та/або інших виплат, які позивач отримує з січня 2002 року, чинним законодавством не передбачено. Виключними умовами підвищення розміру пенсії за зазначеною статтею є відсутність одержання пенсії та виявлення бажання особи одержувати її з більш пізнього віку. Позивачем жодних заяв, бажань, повідомлень щодо отримання пенсії з більш пізнього віку не надходило. Із суті правової норми частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» постає висновок, що преференція у вигляді підвищення пенсії може бути за відповідний трудовий внесок при відсутності отримання виплат. І ці умови мають бути відмінними від загальновстановлених. Вказане відповідає позиції, викладеній Верховним судом у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №336/4385/17(2-а/336/421/2017).

Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просило відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з січня 2002 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

У лютому 2006 року, травні 2008 року, травні 2010 року, жовтні 2010 року, позивачу за його особистими заявами перераховано пенсію з урахуванням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 27 листопада 2018 року про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням статті 29 та частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом №347/В-1 від 10 грудня 2018 року відповідачем відмовлено у задоволенні звернення позивача про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням статті 29 та частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (статі 25, 26, 29, 40, 114), Закону України «Про пенсійне забезпечення» (статті 2, 12, 13) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Суд вважає, що оскільки позивач у 2002 році реалізував своє право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1, відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення»), то відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році, у віці 62 років, не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 2002 року по 2018 рік вона отримував пенсію за віком на пільгових умовах.

Протилежного позивач не довів.

Аналогічне застосування норм права відображено у постановах Верховного Суду: від 03 липня 2018 року у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016) (яке набрало законної сили 03 липня 2018 року); від 18 вересня 2018 року у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) (яке набрало законної сили 18 вересня 2018 року).

Так, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016) колегія суддів дійшла висновку, що такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому і не може бути застосований при обчисленні пенсії новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) колегія суддів дійшла висновку, що для підвищення пенсії на підставі частини 1 статті 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, 4-а, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20 лютого 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов