Справа № 127/23849/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/23849/17

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

27 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу cтаршого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базяки Олександра Валентиновича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року (повний текст якого складено у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до cтаршого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базяки Олександра Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до cтаршого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базяки Олександра Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 03/436 від 30 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що всупереч вимогам ч. 12 ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. 5 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", незважаючи на наявність у позивача журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю), під час вручення позивачу направлення на перевірку, в той час як перевірка уже відбулась без присутності позивача чи уповноваженої позивачем особи, службові особи Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відмовились вносити запис у журнал та пред'являти посвідчення. Крім того, згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених статтею 6 цього Закону забороняється. Ухвала чи інше рішення суду не входить до переліку підстав, що дають право на проведення позапланової перевірки відповідно до зазначеного Закону. Також позивач наполягав на тому, що йому не було забезпечено право на захист, шляхом надання можливості подання в письмовій формі своїх пояснень, зауважень або заперечень тощо.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №03/436 від 30.10.2017, винесену старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, головним спеціалістом відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базякою Олександром Валентиновичем. Стягнуто з Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, , місцезнаходження за адресою: вул. 600-річчя, 19 м. Вінниця, за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так апелянт посилається на те, що в силу ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується, а тому ухвала слідчого судді була обов'язковою для виконання і відповідачем на правомірних засадах проведено перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання вимог Водного кодексу України, Кодексу України про надра, а також інших нормативних актів, які регулюють відносини у сферах використання та охорони надр.

27 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" згідно направлення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №437 від 20.10.2017 на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства були направлені старший держінспектор з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Ющук О.Д., старший держінспектор з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Базяка О.В., держінспектор з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Мельник О.М. для проведення у термін з 20.10.2017 року по 23.10.2017 року позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері навколишнього природного середовища ФОП ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виробнича діяльність здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 Підставою для проведення перевірки слугувала ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 у справі №127/19430/17, предмет перевірки: дотримання вимог водного законодавства (а.с. 8).

Так, зі змісту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 вбачається, що Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №004043 від 22.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України про те, що на виконання Доручення ДЗЕ НП України від №3756/39/04-2017 від 23.03.2017 "Про проведення перевірок додержання законодавства суб'єктами господарювання, які отримують та продовжують строк дії спеціалізованих дозволів на користування надрами", було проведено заходи з метою попередження та виявлення фактів кримінальних правопорушень вчинених у сфері надрокористування суб'єктами господарської діяльності, які здійснюють діяльність на території Вінницької області.

З метою всебічного, повного та неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, виникла необхідність у проведенні позапланової перевірки дотримання вимог Водного кодексу України, Кодексу України про надра, а також інших нормативних актів, які регулюють відносини у сферах використання та охорони надр ФОП ОСОБА_2, юридична адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 113-116).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №500/ВН за результатами перевірки у період з 20.10.2017 по 23.10.2017 встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у своїй господарській діяльності використовує воду з водозабірної свердловини для виробництва фасованої питної води, яка герметично запаковується. Свердловина знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, поряд з приміщенням, у якому здійснювався розлив води у тару - пластикові ємності, об'ємом 18,9 л. Дана діяльність ФОП ОСОБА_2 здійснюється без дозволу на спеціальне водокористування. На свердловину у суб'єкта господарської діяльності відсутні будь-які дозволи (паспорт, дозвіл на спорудження тощо). Забір води не обладнано водовимірювальною апаратурою. Облік водоспоживання та використання води не здійснюється. Водозабірна свердловина знаходиться у незадовільному стані: відсутня охоронна зона, над свердловиною розміщені відходи пластика, шини тощо (а.с. 12-16).

Вищезазначені порушення стали підставою для складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення №007512 від 22.10.2017, згідно із якого слідує, що ФОП ОСОБА_2 здійснює самовільний забір підземної води із артезіанської свердловини без відповідного дозволу за адресою: АДРЕСА_2. Також, облік водоспоживання та використання ФОП ОСОБА_2 не здійснює, чим здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 48, 60 КУпАП, ст.110 ВК України (а.с. 9).

В подальшому, головним спеціалістом відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базякою О.В. винесено постанову №03/436 від 30.10.2017 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої позивача як фізичну особу-підприємця було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 48, 60 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136,00 грн. (а.с. 10).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки позивача на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні є незаконними і враховуючи незаконність проведення позапланової перевірки, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, винесена на підставі такої ухвали також є незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (ч. 2 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

Оцінюючи доводи апелянта стосовно правомірності проведення позапланової перевірки позивача та винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, положеннями ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено вичерпний перелік підстав для проведення перевірок. Серед них дійсно не має такої підстави, як ухвала слідчого судді. Однак, проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 відбувалось в рамках кримінального провадження, а відтак норми ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", в даному випадку не розповсюджуються.

Більше того, колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Згідно з ч. 7 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Положеннями ст. 533 КПК України визначено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що ухвала слідчого судді була обов'язковою для виконання, а тому посадовими особами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на правомірних засадах проводилась перевірка дотримання вимог водного законодавства ФОП ОСОБА_2

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року по справі №805/4059/17-а та у постанові від 15.03.2018 у справі №805/3070/17-а.

Стосовно ж посилань суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.10.2018 по справі №805/3137/17-а, як на підставу для визнання позапланової перевірки незаконною, то колегія суддів зауважує, що в контексті розгляду зазначеної вище справи, суд касаційної інстанції звернув увагу, що прямого зобов'язання на призначення позапланової перевірки слідчий суддя не надавав, а лише надав дозвіл на проведення такої та визначив суб'єкт, який таку перевірку може провести, а відтак відповідач, отримавши ухвалу слідчого судді мав можливість перевірити чи можливе виконання такого рішення контролюючим органом не виходячи за межі повноважень, які надані йому Законом.

Натомість, в межах розгляду даної справи, в резолютивній частині ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 по справі № 127/19430/17 чітко зазначено про призначення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2, проведення якої доручено здійснити Державній екологічній інспекції у Вінницькій області.

Тобто, отримавши ухвалу слідчого судді з прямою вказівкою провести позапланову перевірку відносно позивача, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області не мала передбачених законодавством підстав для невиконання зазначеної ухвали в силу вимог ст. 533 КПК України, а відтак здійснила належні дії щодо направлення відповідних посадових осіб для проведення такої перевірки.

Тобто, позиція Верховного Суду у постанові від 18.10.2018 по справі №805/3137/17-а висловлена за відмінних обставин справи, а відтак помилково застосована судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Більше того, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції фактично надано оцінку правомірності та обґрунтованості призначення позапланової перевірки слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 по справі № 127/19430/17, оскільки останнім вказано на помилковість застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами" від 13.08.2014 №408 під час призначення та проведення перевірок у 2017 році.

Положеннями ч. 1 ст. 19 КАС України чітко визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів і з урахуванням вимог ч. 2 даної статті адміністративний суд не може надавати оцінку обґрунтованості судових рішень, які виносяться в межах справи, яка вирішується в порядку кримінального судочинства.

Слід також зазначити і про те, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки правомірності винесення оскаржуваної постанові від 30.10.2017 №03/436, з посиланням на те, що оскільки, на думку суду першої інстанції, позапланова перевірка була проведена незаконно, то і постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, винесена на підставі такої ухвали також є незаконною та підлягала скасуванню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги і судом першої інстанції взагалі не досліджувались зазначені факти.

Так, позивачем не було надано належних доказів того, що 30.08.2017 за його ініціативою у зв'язку з припиненням діяльності по реалізації очищеної бутильованої води договір оренди приміщень між ним та ПАТ "Облжитлопостачзбутторг" було розірвано та з того часу господарська діяльність позивача за адресою: АДРЕСА_2, була повністю припинена.

Крім того, у протоколі №007512 від 22.10.2017, зазначалося про виявленні правопорушення і містилося повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач відмовився від його підписання (а.с. 9), а відтак відсутні підстави вважати, що позапланова перевірка в період з 20.10.2017 по 23.10.2017 відбувалась за відсутності позивача і наведене спростовує доводи позивача про те, що він не був повідомлений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Водночас, відповідно до змісту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 року вбачається, що Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №004043 від 22.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Так, відповідно до Водного кодексу України підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра, вони є частиною надр. Виходить, що це природний ресурс з подвійним правовим режимом і, тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством і законодавством про надра.

Фактичні ознаки розмежування загального і спеціального використання надр наводяться у ст. 23 Кодексу України про надра, яка надає власникам земельних ділянок і землекористувачам право без отримання спеціальних дозволів (ліцензій) та без гірничих відводів видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до 2 м і прісні підземні води до 20 м та використовувати надра для господарських і побутових потреб. Однак, закон не роз'яснює, що слід розуміти під господарськими і побутовими потребами.

Спеціальне використання надр на праві надрокористування передбачає, відповідно до ст.19 Кодексу України про надра, отримання спеціального дозволу (ліцензії) на використання надр.

Положеннями ст. 21 Кодексу про надра визначено, що видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу здійснюються без гірничих відводів, але за умови отримання спеціального дозволу (ліцензії).

Фактично від водокористувачів вимагається отримання двох дозвільних документів, що визначено у постановах Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування та внесення змін до постанови Кабміну від 10 серпня 1992 року №459" №321 від 13.03.2002 та "Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами у 2008 році" №273 від 27.02.2008.

Зазначені постанови вимагають отримання двох дозволів, тобто здійснення однієї і тієї ж дії - видобування (забору) підземної води, потребує оформлення двох різних дозволів.

Натомість, проведеними заходами встановлено, що згідно з витягу з ЄДРПОУ одним із видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_2, юридична адреса: АДРЕСА_2, є забір, очищення та постачання води. В мережі Інтернет у відкритому доступі наявні оголошення про виробництво і доставку питної води ТМ "Княжі джерела" та ТМ "Ніжна" за адресою: http://map.vn.ua/info/3671/.

Згідно інформації Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів у Вінницької ОДА щодо наявності дозволу на спецводокористування на території Вінницької області в ФОП ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_1) від 15.08.2017, останній не звертався за отриманням дозволу на спецводокористування.

Крім того, відповідно до інформації Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" про наявність в ФОП ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_1) дозволів на користування надрами для видобування корисних копалин, отримано інформацію про те, що за ФОП ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_1) спеціальних дозволів на користування надрами не значиться.

Між тим, позивачем ні в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду справи не надано належних доказів на підтвердження того, що ним здійснювалась господарська діяльність з дотриманням норм водного законодавства.

Так, відповідно до ст. 60 КУпАП забір води з порушенням планів водокористування, самовільне проведення гідротехнічних робіт, безгосподарне використання води (добутої або відведеної з водних об'єктів), порушення правил ведення первинного обліку кількості вод, що забираються з водних об'єктів і скидаються до них, та визначення якості вод, що скидаються, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 48 КупАП самовільне захоплення водних об'єктів або самовільне водокористування, переуступка права водокористування, а також укладення інших угод, які в прямій чи прихованій формі порушують право державної власності на води, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № 03/436 від 30 жовтня 2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.ст. 48, 60 КУпАП винесена відповідачем на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених законом, а відтак підстави для її скасування відсутні, що вказує на необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Також колегія суддів вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Однак, Законом України "Про судовий збір" №3674-VI (далі - Закон №3674-VI), який набрав чинності 01 листопада 2011 року, такі особи не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до випадків, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 23.01.2015 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" припис ч. 4 ст. 288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями ст. 5 Закону №3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним.

Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми ч. 4 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону №3674-VI, а тому за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом №3674-VI.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 4 Закону №3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору.

КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Норми Закону №3674-VI не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання адміністративного позову на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.

У зв'язку з цим, за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом №3674-VI, також сплаті не підлягає.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №306/17/16-а та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі №728/1327/16-а.

Проте, судом першої інстанції не враховано вказані норми чинного законодавства України.

За правилами ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позивач не зобов'язаний був сплачувати судовий збір у розмірі 1600 грн відповідно до квитанції №53 від 07 листопада 2017 року при поданні адміністративного позову, оскільки останній звільнений від такої сплати і не позбавлений права звернутися з відповідною заявою про повернення помилково сплаченого судового збору.

Також за приписами ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то з урахуванням вимог ст. 139 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню також і в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи та помилково вирішено справу по суті спору, а також допущено порушення норм матеріального права, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу cтаршого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базяки Олександра Валентиновича задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до cтаршого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Базяки Олександра Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 лютого 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.