Справа № 2340/4298/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Тимошенко В.П.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Справа № 2340/4298/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління

Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_3 у зв'язку зі зміною ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання ГУ ПФУ в Черкаській області відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити з 01.10.2017 р. перерахунок ОСОБА_3 пенсії з інвалідності, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року, та виплатити різницю між належною до сплати і фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2017 р. до моменту здійснення перерахунку.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову, посилаючись на те, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 та інвалідом 2-ї групи, що факт її перебування в зоні ліквідації підтверджується документально, що Законом № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, які мають право на обчислення пенсії у п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, і перерахунок її пенсії має бути проведений саме в такому розмірі, згідно з положеннями ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою КМУ № 851.

Крім того, апелянт наполягає на тому, що військовозобов'язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є військовослужбовцями та прирівнюються до осіб, які перебувають на дійсній строковій військовій службі, а також зазначає, що суд першої інстанції упереджено розглянув її справу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2019 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на відсутності у позивача права на перерахунок його пенсії, який він просить здійснити, та наголошуючи на тому, що такий правовий підхід відповідає практиці Верховного Суду.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 07.05.1986 р. по 12.05.1986 р. позивач приймала участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З 24.02.1999 р. позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи, про що йому видано відповідне посвідчення (категорія 1) серія НОМЕР_1 та інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

27.06.2018 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Листом від 09.07.2018 р. № 185/Л-10 ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило позивача про відмову в перерахунку пенсії, мотивуючи тим, положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поширюються лише на осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби, а позивач був призваний на збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не в період проходження строкової служби, тому на неї не поширюються положення вказаної законодавчої норми.

Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку її пенсії, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не у період проходження нею дійсної строкової служби, а тому вона не має права на перерахунок пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), постановою КМУ від 15.11.2017 р. № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 851).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 05.10.2006 р. по 01.10.2017 р. було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 01.10.2017 р. та на теперішній час, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У змінах, що вносяться до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджених Постановою № 851, також зазначено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, у ч. 3 ст. 59 вказаного Закону в останній редакції розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується така норма, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, частина 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань; 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Водночас, таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності одночасної сукупності наступних умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

При цьому, зазначена законодавча норма є чіткою та не передбачає можливості здійснення розширеного тлумачення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 08.05.2018 р. по справі № 820/1148/18.

Виходячи з цього та перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не проходила дійсну строкову службу під час здійснення ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що в сукупності з іншими обставинами даної справи виключає наявність достатніх та необхідних правових підстав для перерахунку її пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

При цьому, колегія суддів відзначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку вона отримує, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо наявності в неї права на перерахунок пенсії за ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ є безпідставними та засновуються на неправильному тлумаченні вищенаведених законодавчих положень.

Більш того, навіть Постановою КМУ № 851 (зокрема й затвердженими нею змінами), на яку посилається апелянт, передбачено таку обов'язкову умову, якій має відповідати особа для здійснення відповідного перерахунку її пенсії, як участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та у військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Доводи апелянта про те, що положеннями ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ за нею визнано право на обчислення пенсії у п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, а також, що військовозобов'язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є військовослужбовцями та прирівнюються до осіб, які перебувають на дійсній строковій військовій службі, є такими, що не ґрунтуються на наведених вище нормах чинного законодавства та суперечать правовим висновкам Верховного Суду.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції було неповно досліджено матеріали справи та прийнято упереджене рішення, є голослівними. Наявні у справі копії документів, на які посилається апелянт, зокрема наказів від 03.05.1986 р. № 42, від 20.06.1986 р. № 61, від 28.05.1991 р. № 76, списку працівників, довідок від 09.03.1999 р. № 52, від 17.03.1999 р. № 60, 26.01.2012 р. № 013, підтверджують факт її участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не факт проходження строкової служби у цей час.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 27 лютого 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: