Справа № 160/1345/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року Справа № 160/1345/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії, що вчинені Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області під час проведення розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 20 травня 2018 року, і які полягають у не зарахуванні до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності під час перебування на загальний системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та у не врахуванні довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка видана на підставі декларацій ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки;
- зобов`язати Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести розрахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 20 травня 2018 року, зарахувавши до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності під час перебування на загальний системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та на підставі довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 рік, включно, яка видана відповідно до декларацій ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року замінено первісного відповідача на належного, а саме: Відділ з питань призначення та перерахунків пенсії № 18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи на 27.02.2019 року.
27.02.2019 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Вказав, що за період сплати позивачем єдиного податку з 24.03.1993 року по 31.12.1999 року звітність до системи персоніфікованого та підстав для відображення у даних персоніфікованого обліку немає. У зв`язку з наведеним відсутні правові підстави для зарахування вищевказаного періоду підприємницької діяльності в страховий стаж ОСОБА_1 . Крім того, для призначення пенсії позивачем була надана довідка № 21 від 08.08.2018 року про дохід позивача, яка була надана на підставі декларацій про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки, які знаходяться в Західно-Донбаській ОДПІ, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому проводити розрахунок пенсії з урахування цієї довідки за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року не має законних підстав.
Розглянувши подані документи й інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.
13.08.2018 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком.
До заяви позивачем були надані такі документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; копія паспорту; трудова книжка; свідоцтво платника єдиного податку №344475 від 07.09.2012 року; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №369447 від 19.02.1993 року; довідки Західно-Донбаської об`єднаної податкової інспекції №1754/10/04-10-13-21 від 08.05.2018 року, №1914/10/04-10-13-31 від 24.05.2018 року; довідка про заробітну плату №21 від 08.08.2018 року; належним чином завірені копії декларацій про отримані доходи від індивідуальної діяльності від 11.01.1995 року, 04.01.1996 року, 10.01.1997 року, 15.01.1998 року, 14.01.1999 року, 13.01.2000 року; довідка Архівного відділу Павлоградської міської ради №С-262 від 20.04.2018 року; військовий квиток, довідка Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області №4/369 від 06.09.2018 року.
Починаючи з 20.05.2018 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 :
-з 01.09.1975 року по 29.03.1976 року працював слюсарем на Брянському машинобудівному заводі;
-з 10.06.1976 року по 14.10.1976 року працював водієм на Брянському машинобудівному заводі;
-з 25.10.1976 року по 04.11.1978 року служив в лавах Радянської армії;
-з 27.06.1979 року по 22.07.1980 року працював водієм на Брянському силікатному заводі;
-з 20.08.1982 року по 01.10.1982 року працював машиністом на Стахановському заводі залізобетонних виробів;
-з 14.07.1986 року по 15.07.1987 року працював водієм в об`єднані Брянськагропроменерго;
-з 30.05.1989 року по 10.07.1989 року працював водієм в кооперативі Калейдоскоп;
Із свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №369447 від 19.02.1993 року, і відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що у лютому 1993 року та по сьогоднішній день позивач зареєструвався як фізична особа підприємець (а.с.25).
Відповідно до інформації наведеної в довідках Західно-Донбаської об`єднаної податкової інспекції №1754/10/04-10-13-21 від 08.05.2018 року та №1914/10/04-10-13-31 від 24.05.2018 року з 24.03.1993 року позивач перебуває на податковому обліку в Західно-Донбаській ДОПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Станом на 31.12.2010 року ФОП ОСОБА_1 мав стан «0» - платник податків за основним місцем обліку. Згідно даних податкового обліку ФОП ОСОБА_1 в період з 01.04.2000 року по 30.09.2009 року перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку. У період з 01.01.1999 року по 31.03.2000 року та за 01.10.2009 року по 31.12.2010 року ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.
Відповідно до реєстраційних даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 24.03.1993 року.
Згідно даних податкового обліку ФОП ОСОБА_1 в період з 24.03.1993 року по 31.12.1999 року перебував на загальній системі оподаткування та був платником прибуткового податку з громадян.
Так, на підставі вищезазначеного, позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про зарахування до загального стажу роботи період здійснення його підприємницької діяльності під час перебування на загальний системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, а також просив врахувати довідку про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка була видана на підставі декларацій про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки.
Так, не погодившись із вищевказаними висновками Пенсійного фонду, а саме щодо неврахуванням відповідачем до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності під час перебування на загальний системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та щодо неврахування відповідачем довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка видана на підставі декларацій про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи даний спір, суд враховує такі обставини.
Згідно з ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
За змістом ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчисляється територіальним органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Крім того, ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що саме Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове Державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно пункту «а» частини 3 статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Порядок сплати страхових внесків визначено постановою Верховної Ради України від 17.06.1993 року 3290-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 17.06.1993 року.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку.
Періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування до 01.07.2000 року зараховується до страхового стажу за умови надання документів про сплату страхових внесків.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку або патентом про сплату фіксованого розміру податку з доходів громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - даними персоніфікованого обліку за інформацію відділу персоніфікованого обліку.
Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і, на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01.07.2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.
Відповідно до п.3.1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (Розділ XV Закону України № 1058-ІV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року (набрав чинності з 11.10.2017 року) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Так, на підтвердження страхового стажу, матеріали справи містять, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №369447 від 19.02.1993 року, і відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з яких вбачається, що у лютому 1993 року та по сьогоднішній день позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця.
Відповідно до інформації наведеної в довідках Західно-Донбаської об`єднаної податкової інспекції №1754/10/04-10-13-21 від 08.05.2018 року та №1914/10/04-10-13-31 від 24.05.2018 року з 24.03.1993 року вбачається, що позивач перебуває на податковому обліку в Західно-Донбаській ДОПІ НУ ДФС у Дніпропетровській області. Станом на 31.12.2010 року ФОП ОСОБА_1 мав стан «0» - платник податків за основним місцем обліку. Згідно даних податкового обліку ФОП ОСОБА_1 в період з 01.04.2000 року по 30.09.2009 року перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку. У період з 01.01.1999 року по 31.03.2000 року та за 01.10.2009 року по 31.12.2010 року ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.
Відповідно до реєстраційних даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 24.03.1993 року.
Згідно даних податкового обліку ФОП ОСОБА_1 в період з 24.03.1993 року по 31.12.1999 року перебував на загальній системі оподаткування та був платником прибуткового податку з громадян.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт перебування позивача на податковому обліку у спірний період тобто з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, та наданих документів, які підтверджують здійснення позивачем господарської діяльності, суд вважає, що твердження відповідача, щодо не отримання відомостей, щодо сплати позивачем страхових виплат, не може бути підставою, для не зарахування до страхового стажу відповідних періодів, з огляду на таке.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом та право на їх отримання гарантовано законом.
Частиною 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Так, відповідачем не надано до суду підтверджень застосування до позивача фінансових санкцій за не сплату або не своєчасну сплату страхових внесків у спірних періодах.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій, що вчинені Пенсійним фондом під час проведення розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 20 травня 2018 року, і які полягають у не врахуванні довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка видана на підставі декларацій ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки та про зобов`язання відповідача провести розрахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 20 травня 2018 року, з урахуванням вказаної довідки №21 від 08.08.2018 року, слід зазначити про таке.
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну
плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній на
первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження
адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довід
первинним документам.
Довідка про заробітну плату видається на підставі особових рахунків платіжних відомостей та інших документів про нараховану та виплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звернулася за пенсією.
Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то необхідні довідки видають правонаступниками цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами.
Так, судом встановлено, про те, що для призначення пенсії позивачем до Пенсійного фонду була надана довідка № 21 від 08.08.2018 року про дохід позивача, яка видана на підставі декларацій про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки, які знаходяться в Західно-Донбаській ОДПІ (а.с.28).
Зазначений в довідці розмір заробітної плати позивача за період з 1994 року по 1999 рік був розрахований та підтверджений належним чином завіреними копіями декларацій про доходи від індивідуальної діяльності за вказані роки, а саме за 1994-1999 роки, а отже підстав для неврахування вказаної довідки підстав не має.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницькою діяльності під час перебування на загальній системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо не врахування довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії № 21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка була видана на підставі декларації ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 року та в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 13.08.2018 року № 3624 з урахуванням висновків суду.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести розрахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 20 травня 2018 року, зарахувавши до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності під час перебування на загальний системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та на підставі довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 рік, включно, яка видана відповідно до декларацій ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки, слід зазначити про таке.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.
Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).
Тобто, призначення та виплата, розрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.
Отже, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про зобов`язання відповідача провести розрахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 20 травня 2018 року, зарахувавши до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності під час перебування на загальний системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та на підставі довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії №21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 рік, включно, яка видана відповідно до декларацій ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 роки, оскільки згідно з вимогами ст.58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення, виплати та розрахунку пенсії.
З урахування вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницькою діяльності під час перебування на загальній системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно, та в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо не врахування довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії № 21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка була видана на підставі декларації ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 року та в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 13.08.2018 року № 3624 з урахуванням висновків суду.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в сумі 1152,60 гривень.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до загального стажу роботи період здійснення ОСОБА_1 підприємницькою діяльності під час перебування на загальній системі оподаткування з 01.05.1993 року по 31.03.2000 року, включно.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування довідки про заробітну плату (доходи) для обчислення пенсії № 21 від 08.08.2018 року за період з 01.07.1994 року по 30.06.1999 року, включно, яка була видана на підставі декларації ОСОБА_1 про доходи від індивідуальної діяльності за 1994-1999 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.08.2018 року № 3624, з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 1152,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков