Справа № 214/8139/18
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8139/18
2-а/214/20/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом 05.12.2018 року, в якому просив постанову серії ДПО18 №524452 від 26.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а справу закрити.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 26.11.2018 року приблизно о 08.00 год. він керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі міжнародного значення М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в населеному пункті м. Василівка Запорізької області зі сторони м. Мелітополь в сторону м. Запоріжжя. Службовий автомобіль поліцейських знаходився в районі 341-го км на перехресті з круговим рухом, позначеним знаком 4.10 без увімкнення проблискових маячків. Причиною його зупинки стало начебто порушення п.16.11 ПДР України, а саме рухаючись на 341 км на другорядній дорозі нерегульованого перехрестя він не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі. Він зауважив, що порушення ПДР України він не допускав, натомість поліцейський проігнорував всі його доводи, та не надавши доказів вчинення порушення (відеофіксації порушення), виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Окремо акцентував увагу, що у порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в оскаржуваній постанові відповідач не зазначив повністю посаду, місце винесення постанови. За даних обставин він вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутності в його діях події та складу правопорушення.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.7).

Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. У встановлений судом 15-денний строк з дня отримання позову та ухвали про відкриття провадження, а саме 22.12.2018 року згідно відмітки на повідомленні (а.с.11) відповідач відзив не подав.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

26.11.2018 року поліцейським СРПП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 винесено постанову серії ДПО18 №524452про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4). Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 26.11.2018 року о 08 год. 30 хв. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 341 км автодороги Харків Сімферополь, рухаючись по другорядній дорозі на нерегульованому перехресті не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив п.16.11 ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною постанову позивач звернувся до суду.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням субєкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обовязки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення субєкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для субєктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до субєкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як слідує зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Приписами п.16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що під час керування автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі міжнародного значення М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта він не допускав порушень п.16.11 ПДР України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти предявленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. В судове засідання не були представлені жодні докази, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідач не надав доказів факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №524452 від 26.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду складено та підписано 27.02.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.