Справа № 815/1689/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1689/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Шляхтицького О.І.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року, прийняте у складі суду судді Бойко О.Я. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання зареєструвати податкову накладну № 15 від 23.11.2017 р.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.02.2018 р. № 595834/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 23 листопада 2017 року №15, оформленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" на суму 37 169,00 грн. (з ПДВ); зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 23 листопада 2017 року №15, оформлену Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" на суму 37169,00 грн. (з ПДВ) та вважати вказану податкову накладну прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку - Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн", а саме - 23 листопада 2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання зареєструвати податкову накладну № 15 від 23.11.2017 р. задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017 р. ТОВ «Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн"» уклала з ТОВ «АЛЬТРАСТА» договір поставки №9/11/2-2017.

Предметом зазначеного договору є здійснення позивачем поставки погодженого сторонами договору товару (залізобетонних виробів) на користь ТОВ «АЛЬТРАСТА».

23.11.2017 р. ТОВ «Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн"» від ТОВ «АЛЬТРАСТА» отримала 37169,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 6194,83 грн. за відвантажений товар на виконання договору поставки від 02.11.2017 р. №09/11/2-2017.

23.11.2017 року позивач сформував та направив податкову накладну №15 (а.с.15) на загальну суму, 37169,00 грн. для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

14.12.2017 р. позивач отримав від відповідача квитанцію в якій зазначено, що документ доставлено до ДФС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена на підставі п.201.16 ст.201 ПКУ, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 6810. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення (а.с.45).

12.02.2018 р. на виконання підпункту 201.16.2 пункту 201.6 ст.201 ПК України, позивач направив на адресу відповідача повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зазначеній податковій накладній з поясненнями та первинними документами на підтвердження реальності здійснення операцій відповідно до договору поставки №9/11/2-2017 від 02.11.2017 р.

15.02.2018 р. відповідач прийняв рішення № 595834/41501853, яким відмовив позивачу у прийнятті податкової накладної №15 від 23.11.2017 р. (а.с.62).

Підстава відмови від реєстрації зазначено надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до Комісії з питань розгляду скарг ДФС України зі скаргою від 23.02.2018 р. Серед додатків, зазначених у скарзі, вказані ТТН (а.с.48-59).

Рішенням Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 06.03.2018 р. №25988/41501853, скаргу позивача було залишено без задоволення, а рішення Комісії ДФС № 595834/41501853 від 15.02.2018 р. без змін (а.с.46)..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням та вважаючи його протиправним, ТОВ «Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн"» звернулось до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що квитанція від 14.12.2017 року складена із порушенням норм законодавства. Крім того, в оскаржуваному рішенні комісією ДФС України, у якості підстави для його прийняття вказано: "надання платником податку документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.". Нап думку суду першої інстанції, така підстава для прийняття рішень є формальною, оскільки не можливо встановити, що саме порушив суб'єкт підприємницької діяльності, а також не вказано які саме документи відповідно до встановленого законом переліку позивач не надав та які саме документи складені з порушенням законодавства. Відсутність даної інформації свідчить про необґрунтованість рішення відповідача. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення, оскільки, прийняте комісією ДФС України оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:а) порядковий номер податкової накладної;б) дата складання податкової накладної;в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;є) ціна постачання без урахування податку;ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з п. 74.2. статті 74 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних взаємовідносин між сторонами, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 року (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п.5 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Приписами п.п. 12,13,14,17 Порядку №1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Зазначені норми Порядку № 1246 кореспондуються з приписами п. 201.16 ст. 201 ПК України, згідно з якими реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про:реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1,2,6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних , що затверджені Наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017 року № 567, оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг).

Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС).

Моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями: 1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється); 2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Згідно з п. 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв:договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Колегія суддів зазначає, що в квитанції від 14.12.2017 року вказано, що податкова накладна № 15 від 23.11.2017 року відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 6810. Проте п. 6 Критеріїв містить два підпункти критеріїв оцінки ступеня ризиків податкових накладних, тоді як в квитанції не визначено конкретного підпункту п.6 Критеріїв, якому відповідає податкова накладна № 15. При цьому судом першої інстанції вірно зауважено, що в залежності від того, якому саме критерію оцінки ступеня ризику визначеному у пп. 1 чи пп. 2 п. 6 Критеріїв відповідає податкова накладна, суб'єкт підприємництва має надати певний вичерпний перелік документів. Такі переліки визначені законодавцем окремо для податкових накладних, що відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків передбачених пп. 1 та пп. 2 п. 6 Критеріїв.

При цьому в оскаржуваному рішенні Комісії ДФС України не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких, зокрема, документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що свідчить про формальність прийнятого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року (справа №822/1817/18).

Разом з тим, факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що позивачем на підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній, реєстрація по якій була зупинена, подано наступні документи: договір поставки товару на ТОВ «АЛЬТРАСТА» за № 9/11/2-2017 від 02.11.2017 p.; картку рахунку 361 за листопад 2017 р. з ТОВ «АЛЬТРАСТА»; рахунок-фактура № ПК-0000005 від 13.11.2017 р. та № 0000010 від 06.11.2017р.; видаткова накладна № ПК - 000000016 від 23.11.2017 p.; копія податкової накладної № 15 від 23.11.2017 p.; копія товаро-транспортної накладної № 057674 від 23.11.2017 p.; копія товаро-транспортної накладної № 057675 від 23.11.2017 p.; копія квитанції № 1 від 14.12.2017 р.; копія квитанції № 1 від 12.02.2018 р.; копія Додатку до Критеріїв оцінки ступені ризиків (таблиця даних платника І 2 від 22.12.2017 р.) з пояснювальною запискою в кількості 2 аркушів; копія квитанції № 3 від 28.12.2017 p.; пояснювальна записка від 30.11.2017р., № 30/11 -17; паспорт № 43 ДСТУ Б В.2.6-2:2009 він 17.11.2017р.; виробничий звіт по витраті матеріалів АФЦ за листопад 2017 p.; оборотно-сальдова відомость по рахунку 26 за листопад 2017 p.; оборотно - сальдова відомість по рахунку 201 за листопад 2017 p.; договір оренди нерухомого майна № бн від 01.11.2017 p.; додаток № 1 до договору оренди нерухомого майна № бн від 01.11.2017 p.; договір оренди обладнання та машин № 01/11 - 2017 від 01.11.2017 p.; додаток № 1 до договору оренди обладнання та машин № 01/11 -2017 від 01.11.2017р.; додаток № 2 до договору оренди обладнання та машин № 01/11 -2017 від 31.11.2017р.; договір оренди металоформ № 02/11 -2017 від 01.11.2017р.; додаток № 1 до договору оренди металоформ № 02/11 - 2017 від 01.11.2017 р.; додаток № 2 до договору оренди металоформ № 02/11 - 2017 від 01.11.2017 р.; договір оренди автотранспорту J42 01/12-2017 від 01.12.2017 p.; акт прийому - передачі до договору оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 p.; додаткова угода до договору оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 p.; акт прийому - передачі до договору оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 p.; договір суборенди автотранспорту №15/12 - 2017 від 01.12.2017 p.; акт прийому - передачі до договору суборенди автотранспорту № 15/12 -2017 від 01.12.2017 p.; рахунок-фактура № ЧП00000825 від 15.11.2017р.; видаткова накладна № КІ - 000001402 від 30.11.2017 p.; задаткова накладна № КІ - 000001401 від 30.11.2017 p.; акт приймання - передачі № 25 від 30.11.2017 p.; акт приймання - передачі № 26 від 30.11.2017 p.; договір поставки №141120171 від 14.11.2017 р.; видаткова накладна № ДПОД000001913 від 14.11.2017 р.; товаро-транспортна накладна № ДПОД000001 від 14.11.2017 р..; договір поставки №250/17 від 16.11.2017 p.; договір поставки № 38 від 08.11.2017 p.; видаткова накладна № 1018 від 17.11.2017р.; товаро - транспортна накладна № 10265762 від 17.11.2017 p.; видаткова накладна № 1054 від 28.11.2017 p.; товаро-транспортна накладна № 10267508 від 28.11.2017 p.

Суд апеляційної інстанції вважає, що подані позивачем разом з повідомленням №1 первинні документи, відповідають вимогам наказу Міністерства фінансів України 13.06.2017 року №567, та є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної №1 від 19.10.2017 року. Таким чином, на думку колегії суддів, позивач виконав свій обов'язок щодо надіслання до ДФС України первинних документів та пояснень на підтвердження реальності факту операцій.

При цьому аргументи апелянта щодо ненадання позивачем первинних документів щодо придбання/постачання товарів/послуг спростовуються матеріалами справи. Крім того, як вірно було зазначено судом першої інстанції, з огляду на скаргу на рішення комісії ДФС №595834/41501853 від 15.02.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №15 від 23.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, в додатках до неї серед переліку документів вказані в т.ч. товарно-транспортні накладні, які виступають у якості первинних документів щодо придбання/постачання товарів/послуг.

Судова колегія зазначає, що позивачем 28.12.2017 року було подано на розгляд Комісії ДФС Таблицю даних платника податків за встановленою формою щодо видів економічної діяльності відповідно до класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД ДК 009:2010) та кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, що на постійній основі постачаються виготовляються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, що підтверджується квитанцією № 2 від 29.12.2017 р., проте відповідачем вказану таблицю до уваги взято не було.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Водночас, доводи апеляційної скарги ДФС України фактично дублюють доводи, викладені у відзиві на адміністративний позов (а.с. 132-136), що були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема відсутність в оскаржуваному рішенні конкретної підстави його прийняття, надання позивачем усіх необхідних документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняте комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішення від 15.02.2018 р. № 595834/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 23 листопада 2017 року №15, оформленої ТОВ "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" на суму 37 169,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: «Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, з урахуванням того, що колегією суддів встановлено неправомірність прийняття Комісією ДФС України оскаржуваного рішення від 15.02.2018 р. № 595834/41501853, задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну зареєструвати податкову накладну від 23 листопада 2017 року №15, оформлену ТОВ "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" на суму 37169,00 грн. (з ПДВ), у даному випадку, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Крім того, як встановлено колегією суддів, при зверненні ДФС України до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року апелянтом не у повному обсязі сплачено судовий збір, а саме згідно платіжного доручення №2083 від 02.10.2018 року (а.с. 219) сплачено 1057,20 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 п.3 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI, у редакції станом на момент подання позову, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, складала 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1762,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги в даному випадку становить 1762,00 грн. х 150% = 2643,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Державної фіскальної служби України несплаченої частини судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 881,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 252, 311, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання зареєструвати податкову накладну № 15 від 23.11.2017 р. - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання зареєструвати податкову накладну № 15 від 23.11.2017 р. - залишити без змін.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, пл. Львівська, 8, ) несплачену частину судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 881,00 грн.(вісімсот вісімдесят одна гривня 00 копійок) до Державного Бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 22030101: Отримувач коштів: УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача 1007, Призначення платежу *;6; Судовий збір, за позовом ТОВ "Промислова компанія "Куліндоровський індустріальний концерн", П'ятий апеляційний адміністративний суд.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.І. Шляхтицький