Справа № 465/878/19
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

465/878/19
2-а/465/383/19
У Х В А Л А

судового засідання

27.02.2019 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Національної поліції України у Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся із адміністративним позовом до інспектора Національної поліції України у Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження.

Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартьянова С.М. заявила самовідвід з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 є сином її колеги, а саме судді Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О. Відтак вважає, що такі обставини можуть викликати сумнів у безсторонності, обєктивності та неупередженості судді та в майбутньому призвести до скасування рішення у даній справі із зазначених підстав

Дослідивши обставини та матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що самовідвід слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КАС України, суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважається на те, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі , і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Згідно із ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.2 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи все вищенаведене, з метою виключення підстав для скасування рішення по даній справі, а також виключення мотивів для сумніву у безсторонності, уникнення в подальшому при розгляді справи сумнівів у обєктивності та неупередженості, заявлений самовідвід слід задовольнити.

Керуючись 36, 40 КАС України, -

у х в а л и в:

задовольнити самовідвід судді Мартьянової С.М. у адміністративній справі № 465/878/19 провадження № 2а/465/383/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Національної поліції України у Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження.

Матеріали справи передати до цивільної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст. 31 КАС України.

Ухвалу виготовлено у нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: Мартьянова С.М.