Справа № 580/101/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

20 лютого 2019 року справа № 580/101/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді - Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Салабай М.В.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (адвоката згідно з ордером),

відповідача - Недоступа Д.М. (особисто),

третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні з правилами спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

09.01.2019 ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) (далі - позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд до приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича (18031, м.Черкаси, вул.Університетська, буд.33 оф.25) (далі - відповідач) з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо виставлення на продаж будинку ОСОБА_5, що знаходиться у АДРЕСА_1 (лот НОМЕР_2), та зобов'язати відповідача скасувати торги з продажу вказаного будинку.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч ухвали про забезпечення позову та вимогам чинного законодавства виставив на торги вищевказаний будинок, на який накладено арешт судовим рішенням. Порушення прав позивача обгрунтовано тим, що позивач згідно з борговими розписками є кредитором ОСОБА_5, який їх не сплатив. У разі продажу будинку зменшиться кількість його майна зменшиться ймовірність погашення такої заборгованості.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 09.01.2019 та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк тривалістю п'ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу відповідач отримав 21.01.2019, а позивач - 16.01.2019.

Ухвалою від 09.01.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову. Ухвалами від 30.01.2019 за клопотанням відповідача призначено судове засідання для розгляду цієї справи на 06 лютого 2019 року о 14 год. 10 хв. та залучено до участі у справі третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4.

28.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки дії щодо реалізації вищевказаного майна ОСОБА_5 здійснені відповідно до закону в межах відкритого виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду щодо стягнення боргу на користь ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Суд встановив, що на підставі виконавчого листа Черкаського районного суду від 04.10.2018 у справі №707/1918/18 приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович постановою від 12.11.2018 відкрив виконавче провадження №57668410 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 400000,00 грн. та судового збору в сумі 4000,00 грн.

В межах цього виконавчого провадження постановою відповідача накладено арешт на житловий будинок ОСОБА_5, площею 46,7 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

З метою передачі на реалізацію арештованого майна 04.12.2018 постановою відповідача призначено суб'єкта оціночної діяльності - ПП «Ажіо», яким 07.12.2018 складено висновок про вартість вказаного житлового будинку.

14.12.2018 відповідач направив ДМ «Сетам» заявку №1183 на реалізацію арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів.

Суд встановив, що позивач не має публічно-правових відносин з відповідачем. Крім того, відсутні судові рішення на користь позивача щодо накладення стягнення на майно ОСОБА_5 Спірні дії не стосуються правовідносин із позивачем і порушення прав позивача у публічній сфері не доведено жодним доказом.

Для вирішення спору суд врахував, що за змістом ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін "суб'єкт владних повноважень" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб'єктного складу, а із суті спору. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо виставлення на продаж будинку ОСОБА_5 які мали місце до часу звернення його до місцевого загального суду щодо стягнення заборгованості.

Проаналізувавши письмові докази, суд дійшов висновку, що спір фактично стосується захисту цивільного права позивача на майно, шляхом припинення скасування проведення публічних торгів з реалізації нерухомого майна. Фактично позивач просить захистити його цивільні права, як кредитора, власника (боржника ОСОБА_4.) відповідного будинку.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Припинення дії, яка порушує право та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб відповідно до п.п.3, 10 ч.2 ст.16 ЦК України є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у схожих правовідносинах, викладену в постанові від 20.09.2018 у справі №822/3024/17, відповідно до якої якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Тобто, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії приватного виконавця, як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо порушення його майнових прав на стягнення коштів, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів. Цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини спрямовані на захист цивільного права позивача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, за вказаною диспозицією в Україні встановлено презумпцію цивільного процесу. Тому суддя дійшла висновку про підвідомчість спору місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, п.1 ч.1 ст.238 КАС України визначений обов'язок судді закрити провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, суддя дійшла висновку закрити провадження в адміністративній справі та на підставі ч.1 ст.239 КАС України роз'яснити позивачу, що спір віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 19, 236, 241-246, 257-263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

2. Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України сплачений відповідно до квитанції від 09.01.2019 №МР_АВ240477KRP судовий збір в сумі 768,40грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок коп.)

3. Роз'яснити, що спір відноситься до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

4. Копію ухвали направити учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту складення її повного тексту.

Суддя А.М. Бабич

Ухвала у повному обсязі складена 25.02.2019.