Справа № 120/4075/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 лютого 2019 р. Справа № 120/4075/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жахнівка"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Жахнівка" (далі - СТОВ "Жахнівка") до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області)з адміністративним позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення рішення за № від 17.08.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в частині порушення позивачем вимог п.п.170.5.3 п.170.5 ст.170 Податкового кодексу України на суму 226 786, 49 грн. та за штрафними санкціями на суму 153 196, 02 грн., що разом становить 379 982, 51 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення ДФС "Про результати розгляду скарги" від 25.10.2018 р. за №34754/6/99-99-11-02-01-15.

На обґрунтування позову зазначено, що ГУ ДФС у Вінницькій області проведено планову виїзну документальну перевірку, за наслідком якої складено акт у якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення. Вказано, що товариством не проведено утримання (перерахування) податку на доходи фізичних осіб з дивідендів по сумі, яка перевищує суму виплат, розраховану на будь-яку іншу акцію (корпоративне право), чим порушено пп.170.5.3 п.170.5 ст.170 ПК України. За результатом даної перевірки податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується із такими висновками податкового органу вважаючи, що встановлені ГУ ДФС у Вінницькій області порушення не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так, позивач зазначає, що дивіденди, які прирівняні в акті до заробітної плати, не є привілейованим акціями чи корпоративним правами, які емітовані, а отже не відповідають критеріям визначеним пп.170.5.3 п.170.5 ст.170 ПК України. Відтак, дані дивіденди не повинні оподатковуватись ставкою податку із розрахунку 18%.

За наведених обставин вважає, що висновки перевірки щодо оподаткування дивідендів податком за ставкою 18% є не обґрунтованими, а спірне рішення протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.11.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 13.12.2018 р.

30.11.2018 р. надійшов відзив (вх. №55099), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи, що перевіркою встановлено не проведення товариством утримання (перерахування) ПДФО у розмірі 18% з суми дивідендів, яка перевищує суму виплат розраховану на будь -яку іншу акцію (корпоративне право), що є порушенням пп.170.5.3 п.170.5 ст.170 ПК України. У звязку з чим правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податкове зобовязання у розмірі різниці виплаченого податку (9%) та застосовано штраф.

За таких обставин, вважає спірне рішення правомірними, а позов, таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 13.12.2018 р. замінено неналежного відповідача ГУ ДФС у Вінницькій області на належного ДФС України в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення "Про результати розгляду скарги від 25.10.2018 р. за №34754/6/99-99-11-02-01-15", у звязку з чим протокольною ухвалою від 13.12.2018 р. відкладено розгляд справи на 14.01.2019р.

03.01.2019 р. надійшов відзив представника ДФС України, який просив відмовити в задоволенні позову з підстав, за змістом аналогічним, вказаних у відзиві ГУ ДФС у Вінницькій області.

14.01.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.02.2019 р.

11.02.2019 р., 14.02.2019 р. судові засідання відкладались на 14.02.2019 р. та 22.02.2019 р. відповідно.

22.02.2019 р. ухвалою суду закрито провадження у справі в частині позовних вимог заявлених до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення "Про результати розгляду скарги від 25.10.2018 р. за №34754/6/99-99-11-02-01-15".

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили та просили відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

На підставі направлень від 26.06.2018 р. № 1644, 1645, 1646, 1647, виданих ГУ ДФС у Вінницькій області державними ревізорами проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ Жахнівка, за результатом якої складено акт Про результати документальної виїзної перевірки СТОВ Жахнівка податкового законодавства за період з 1.05.2015 р. по 30.04.2018 р., валютного за період з 1.05.2015 р. по 30.04.2018 р., єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування за період з 1.01.2011 р. по 30.04.2018 р. (далі - акт перевірки).

Зокрема, перевіркою правильності оподаткування окремих видів доходів, які мають свої особливості щодо їх нарахування (виплати) та оподаткування, а саме, оподаткування доходу отриманого фізичним особами у вигляді дивідендів за 2016 рік та за 2017 рік, встановлено порушення п.п.170.5.3. п. 170.5 ст. 170 ПК України.

За наслідком проведеної перевірки та складеного акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення за № НОМЕР_1 від 17.08.2018 р., яким збільшено суму грошового зобовязання за податковим зобовязанням на 226786,49 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 153196,02 грн.

Так, зі змісту акту перевірки видно, що наслідком збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб став проведений аналіз сум нарахованих (виплачених) у вигляді дивідендів, де встановлено, що дивіденди розподілені (нараховані, виплачені) не пропорційно часткам в статутному фонді товариства кожного з учасників, а саме:

- по учаснику товариства Сюрюджю Озкану, частка якого в статутному фонді складає 40% - дивіденди згідно його частки повинні складати - 679329,60 грн. (1698324 грн. (100% виділеного на дивіденди прибитку) х 40% за 2016 р. та 1448987,46 грн. (3622468,66 грн. (100% виділеного на дивіденди прибитку) х 40%) за 2017 р.

- по учаснику товариства ОСОБА_6, частка якого в статутному фонді складає 10 %, дивіденди згідно його частки повинні складати - 169832,40 грн. (1698324 грн. (100% виділеного на дивіденди прибитку) х 10% ) за 2016 р. та 362246,87 грн. (3622468,66 грн. (100% виділеного на дивіденди прибитку) х 10%) за 2017 р. грн.

Однак, зазначені частки/відсотки учасників при виплаті дивідендів за 2016-2017 рр. перевищені та сума перевищення становить:

- по Сюрюджю Озкану 460335,20 грн. за 2016 р. та 1670687,91 грн. за 2017 р.;

- по ОСОБА_6 -388826,82 грн. за 2016 р.

На думку контролюючого органу, сума перевищення фіксованого розміру (від частки в статутному фонді) дивідендів підлягає оподаткуванню по ставці 18%, тоді як фактично сплачено 9%. У звязку з чим, податковим повідомленням-рішенням й донараховано податкове зобовязання у розмірі 9% на суму, що перевищила розмір частки кожного з учасників.

Не погоджуючись із рішенням субєкта владних повноважень у цій частині позивач звернувся до суду з позовом.

При цьому, суд зазначає, що спір виник навколо правомірності застосування до спірних правовідносин п.п.170.5.3. п. 170.5 ст. 170 ПК України.

Так, сторона позивача вважає, що дана норма не підлягає застосуванню, оскільки товариство не наділене правами випуску (емісії) акцій у тому числі привілейованих; розмір виплачених дивідендів не є фіксованим; порядок розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів.

В свою чергу, сторона відповідача вказує, що підпункт 170.5.3 пункту 170.5 статті 170 ПК України підлягає більш ширшому тлумаченню та розповсюджується на правовідносини, які повязані з виплатою дивідендів, які нараховані за іншими корпоративними правами, що мають інший статус, який передбачає виплату суми, яка перевищує суму виплат, розраховану на будь-яке корпоративне право та для цілей оподаткування прирівнюється до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням.

Оцінюючи дані доводи сторін, суд керується та виходить з наступного.

Особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів визначає стаття 170 ПК України. Зокрема, пункт 170.5 цієї норми регулює питання оподаткування дивідендів.

Так, згідно підпункту 170.5.2 пункту 170.5 статті 170 ПК України, будь-який резидент, який нараховує дивіденди, включаючи того, який сплачує податок на прибуток підприємств у спосіб, відмінний від загального (є субєктом спрощеної системи оподаткування), або звільнений від сплати такого податку з будь-яких підстав, є податковим агентом під час нарахування дивідендів.

Відповідно до підпункту 170.5.3 пункту 170.5 статті 170 ПК України, дивіденди, нараховані платникові податку за акціями або іншими корпоративними правами, що мають статус привілейованих або інший статус, що передбачає виплату фіксованого розміру дивідендів чи суми, яка перевищує суму виплат, розраховану на будь-яку іншу акцію (корпоративне право), емітовану таким платником податку згідно з підпунктом 153.3.7 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, для цілей оподаткування прирівнюються до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням.

При цьому, в розумінні підпункту 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дивідендами є платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у звязку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Аналізуючи позицію податкового органу стосовно того, що дивіденди нараховані Сюрюджю Озкану та ОСОБА_6 у більшому розмірі ніж визначено їхніми частками, а тому прирівнюються до заробітної плати, а відтак, така виплата має оподатковуватись за ставкою податку 18% не 9% , суд зазначає про наступне.

Порядок формування статутного капіталу господарських товариств та порядок виникнення корпоративних прав у особи, з врахуванням різновидів товариств регулюється Господарським кодексом України (далі ГК України), Законом України Про господарські товариства (далі Закон № 1576-XII, застосовується в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України Про цінні папери та фондовий ринок (далі- Закон №3480-IV) Законом України Про акціонерні товариства (далі - Закон

№ 514-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №1576-XII, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

В свою чергу, товариством з обмеженою відповідальністю в розумінні статті 50 Закону №1576-XII, визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів.

Іншим є порядок формування статутного капіталу у акціонерному товаристві.

Зокрема, статтею 24 Закону №1576-XII передбачено, що акціонерним визнається товариство, яке має статутний (складений) капітал, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов'язаннями тільки майном товариства.

Відповідно до частини першої статті 164 ГК України, суб'єкт господарювання - юридична особа у випадках і порядку, передбачених законом, має право випускати від свого імені акції та облігації підприємства і реалізовувати їх громадянам та юридичним особам.

Разом з тим, випуск цінних паперів в розумінні статті 1 Закону №3480-IV, - це сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, та забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і способу їх емісії.

Відповідно до статті 1 Закону №3480-IV, емісія - сукупність дій емітента, що провадяться в установленій законодавством послідовності і спрямовані на розміщення емісійних цінних паперів серед їх перших власників.

В свою чергу, поняття "емітенту" наведено у статті 2 Закону №3480-IV, зокрема, ним є - юридична особа, у тому числі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_7 Крим або міська рада, а також держава в особі уповноважених нею органів державної влади чи міжнародна фінансова організація, які від свого імені розміщують емісійні цінні папери та беруть на себе зобов'язання за ними перед їх власниками.

Із положень статті 6 Закону №3480-IV випливає, що емітентом акцій є тільки акціонерне товариство.

Акціонерне товариство розміщує акції двох типів - прості та привілейовані.

Привілейовані акції надають їх власникам переважні, стосовно власників простих акцій, права на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, а також надають права на участь в управлінні акціонерним товариством у випадках, передбачених статутом і законом, який регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Із аналізу процитованих норм видно чітке визначення поняття емісія, емітент, які фігурують тільки в контексті зі створенням/діяльністю акціонерного товариства, оскільки випускати акції можуть лише акціонерні товариства. Інші суб'єкти господарювання - юридичні особи, в тому числі товариство з обмеженою відповідальністю такими правами не наділені. Окрім того, питання привілейованості також вирішується лише шляхом випуску (емісії) привілейованих акцій акціонерним товариством.

Разом з цим, зміст корпоративних прав та корпоративних відносин визначає стаття 167 ГК України.

Так, згідно визначення, наведеного у частини першій цієї норми, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Абсолютно ідентичне за змістом визначення корпоративного права наведено й у підпункті 14.1.90 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Водночас, згідно пункту 8 частини першої статті 8 Закону № 514-VI, корпоративні права це сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Отже, підсумовуючи наведене, іншими словами під корпоративними правами слід розуміти права, які випливають із:

- права власності на акцію акціонерного товариства або

- права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю або іншої юридичної особи, статутний капітал якої поділений на частки, або

- права на вклад до статутного капіталу юридичної особи у разі, якщо капітал такої особи не поділений на частки (наприклад, приватних, дочірніх, та інших унітарних підприємств).

В контексті наведеного суд, аналізуючи положення підпункту 170.5.3 пункту 170.5 статті 170 ПК України, доходить висновку, що у даній нормі йдеться не лише про дивіденди, які нараховані за акціями (в т.р., що мають статус привілейованих), але й про дивіденди, які нараховані за іншими корпоративними правами (з іншим статусом), в т.ч. на права, які випливають із права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю. Тобто, акції та інші корпоративні права, в т.ч. права на частку у статутному капіталі, не є тотожними поняттями та принципово відрізняються за формою та змістом.

Таким чином, проводячи тлумачення підпункту 170.5.3 пункту 170.5 статті 170 ПК України, можна дійти висновку, що у ньому йдеться як про акції так і про інші корпоративні права. Останні, в свою чергу, становлять право на частку в статутному капіталі товариства, до якого не можна застосовувати аналізуєму норму в частині привілейованості, виплати суми фіксованого розміру дивідендів, емітовану акцію, адже це стосується виключно акцій.

Як встановлено судом, позивач у справі діє з організаційно правовою формою - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю, що видно із копії Статуту затвердженого зборами учасників (протокол №1 від 20.02.2001 р., зареєстрованого у Тиврівській районній державній адміністрації №200 від 26.02.2001 р.).

Відповідно до пункту 8 розділу 6 Статуту товариства його учасниками є:

- ОСОБА_6, частка якого становить 10% Статутного фонду;

- Сюрюджю Озкан, частка якого становить 40% Статутного фонду;

- ОСОБА_8 Бурака, частка якого становить 50% Статутного фонду.

Згідно пункту 9 розділу 6 Статуту, збільшення Статутного фонду може здійснюватись шляхом залучення нерозподілених прибутків (в такому випадку нові частки розподіляються між Учасниками пропорційно їх відсотковій участі в Статутному фонді).

За змістом пункту 17 розділу 6 Статуту, частина чистого прибутку розподіляється між Учасниками пропорційно їх часткам в Статутному фонді. Зазначене кореспондується з вимогами підпункту 170.5.3 пункту 170.5 статті 170 ПК України в частині дивідендів, які нараховані за корпоративними правами, які мають інший статус, що передбачає виплату суми, яка перевищує суму виплат, розраховану на корпоративне право.

Всі учасники товариства наділені певними правами, що відображено у розділі 5 Статуту, серед яких зазначені: брати участь в управлінні справами Товариства; брати участь у розподілі прибутку та отримувати частину прибутку від діяльності Товариства. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) Учасника, який її відступив, пропорційно їх часток у Статутному фонді або в іншому, погодженому між ними розмірі. У разі виходу з товариства Учаснику виплачується вартість частини майна товариства, пропорційно його частці у Статутному фонді.

В свою чергу, п. 8.3 розділу 8 даного Статуту передбачено, що збори Учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представники Учасників), що володіють у сукупності більш як 60 % голосів. Учасники зборів реєструються з зазначенням кількості голосів, пропорційно розміру часток Учасників у статутному фонді товариства.

Так, згідно протоколу загальних зборів учасників СТОВ Жахнівка №1 від 22.01.2017р. при вирішені питання розподілу частини прибутку за результатом діяльності у 2016 році одноголосним рішенням зборів учасників вирішено направити на нарахування та виплату дивідендів частину чистого прибутку в сумі 1698324,01 грн., яку розподілити між наступними учасниками:

- Сюрюджю Озкан -1139664,79 грн.;

- ОСОБА_6 558659,22 грн.

Нарахування та виплату дивідендів учаснику ОСОБА_8 Бурая за підсумками діяльності товариства за 2018 рік не здійснювати, а здійснити нарахування та виплату дивідендів за підсумками діяльності товариства за 2018 рік.

Протоколом загальних зборів учасників СТОВ Жахнівка №1 від 28.01.2018р. при розподілі прибутку за результатами діяльності у 2017 році одноголосним рішенням зборів учасників вирішено направити на нарахування та виплату дивідендів частину чистого прибутку в сумі 3622468,66 грн., яку розподілити між наступними учасниками:

- Сюрюджю Озкан -3566602,74 грн.;

- ОСОБА_6 55865,95 грн.

Нарахування та виплату дивідендів учаснику ОСОБА_8 Бурак за підсумками діяльності товариства за 2018 рік не здійснювати, а здійснити нарахування та виплату дивідендів за підсумками діяльності товариства за 2018 рік.

Отже, підсумовуючи наведене та з урахуванням положень Статуту, суд доходить висновку, що розподіл, в т.р. дивідендів між учасниками товариства має здійснюватись пропорційно частки кожного. Проте, 100% суми дивідендів було розподілено лише між двома учасниками, чим перевищено відповідний відсоток частки кожного. При цьому, учасниками не приймалось рішення про направлення частки дивідендів третього учасника на розвиток товариства, як пропонував ОСОБА_8 Бурак. Його частка поділена між Сюрюджо Озканом та ОСОБА_6, що вбачається з пртоколів.

Таким чином, суд доходить висновку, що положення підпункту 170.5.3 пункту 170.5. статі 170 ПК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зокрема у частині, що стосується дивідендів, які нараховані платнику податків за корпоративним правами, що мають інший статус, який передбачає виплату суми, яка перевищує суму виплат, розраховану на корпоративне право. Відповідно, в контексті цієї ж норми, для цілей оподаткування виплата дивідендів, розмір яких перевищує частку учасника, прирівнюється до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням.

Так, згідно пункту 167.1 статі167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно визначення, наведеного у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб - є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (п.18.1 ст. 18 ПК України).

Відповідно до підпункту а пункту 176.2 статті 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Водночас, статтею 127 ПК України встановлена відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати.

Так, відповідно до пункту 127.1 цієї статті, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Отже, керуючись положеннями процитованих норм та враховуючи перевищення розміру суми виплачених учасникам дивідендів від їх частки у статутному фонді, на думку суду, контролюючий орган обґрунтовано та за наявності на те правових підстав, визначив суму грошового зобовязання з ПДФО та застосував штрафні санкції. Відтак, відсутні підстави вважати, що оскаржуване рішення субєкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню.

Окремо, щодо доводів сторони позивача про відсутність статті 153 у ПК України, на яку є посилання у підпункті 170.5.3 пункту 170.5 статті 170 ПК України, то суд такі до уваги не приймає, оскільки дана стаття 153 ПК України, стосується емітованої акції, що як встановлено судом не має відношення до спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище наведене, на думку суду, відповідач при прийнятті оскаржуваного припису діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення, та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є субєктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Жахнівка" (с.Жахнівка, Тиврівський район, Вінницька область).

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області ( вул. Хмельницьке шосе, буд 7, м. Вінниця, ).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна