Справа № 826/13790/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РОДОВІД БАНК" Шевченка А.М. на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року, що прийняте о 10 год. 05 хв. у місті Києві, у справі за адміністративним позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РОДОВІД БАНК" Шевченка А.М. до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, за участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві з винесення постанови від 20.06.2018 про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні № 21840077.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідачем не вчинялося належних заходів у виконавчому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис за № 591, за яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки RENAULT, модель CLIO SIMBOL, рік випуску 2005, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, тип - легковий седан, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 в забезпечення зобов'язань боржника - ОСОБА_6 перед ПАТ «РОДОВІД БАНК» на виконання договору застави транспортного засобу № 28.3/А 205.05.2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І., 27.07.2005 за реєстровим № 3593, стягнення за яким проводиться за період з 12.06.2007 по 28.04.2010.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного вище транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» в розмірі 66 387, 89 грн.

За заявою ПАТ «РОДОВІД БАНК» 02.09.2010 відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві постановою відкрито виконавче провадження № 21840077 про стягнення боргу зі ОСОБА_6 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» 68 087,89 грн.

Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві 29.06.2011 з причин невиконання в добровільному порядку приписів постанови про відкриття виконавчого провадження № 21840077 накладено арешт на автомобіль марки RENAULT, модель CLIO SIMBOL, рік випуску 2005, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, тип - легковий седан, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

Одночасно відповідачем винесена постанова № 21840077 про розшук майна боржника, а саме вказаного вище транспортного засобу.

Державним виконавцем 01.12.2011 за № ДВ/5 здійснено виклик, яким зобов'язано боржника з'явитись до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва для сплати боргу або надання пояснень по факту невиконання виконавчого документу.

Вказаний вище транспортний засіб 24.10.2017 оголошено в розшук постановою відповідача про розшук майна боржника також у виконавчому провадженні № 21840077.

В подальшому, 20.06.2018 на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що державний виконавець діяв в межах повноважень, у передбачений законодавством спосіб, з урахуванням всебічного дослідження всіх обставин спірних правовідносин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ), пунктами 6, 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

До набрання чинності Законом №1404-VІІІ, порядок здійснення виконавчих дій регулював Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 32 Закону № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, <…>.

За змістом частини першої статті 54 Закону № 606-XIV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до частин першої, другої статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: <…> винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження <…>.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

За змістом частини першої статті 40 Закону № 606-XIV у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Аналогічні положення закріплені у Законі №1404-VІІІ, частиною третьою статті 36 якого передбачено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач вчинив виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого напису, а саме: 29.06.2011 була винесена постанова про арешт та заборону відчуження майна боржника - автомобіля (а.с. 45), а також постанова про його розшук (а.с. 47). Окрім того, постанову про розшук майна боржника повторно було винесено у вказаному виконавчому провадженні 24.10.2017 (а.с. 58).

При цьому, Національної поліція України у м. Києві листом від 09.02.2018 № 827/125/31/5/03-2018, повідомила, що розшук спірного транспортного засобу на підставі постанови № 21840077 здійснюється з 06.11.2017.

Приймаючи оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідач послався на пункт 7 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо <…> транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Аналогічні положення були закріплені і у Законі № 606-XIV (у редакції Закону України № 901-VIII від 23.12.2015), пунктом 7 частини першої статті 47 якого передбачалося, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо <…> чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Аналіз викладеного свідчить, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ може бути винесено не раніше спливу одного року з дня оголошення розшуку транспортного засобу.

Водночас, як вже зазначалося, розшук автомобіля боржника за постановою державного виконавця у спірному виконавчому провадженні розпочався 06.11.2017, а оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа прийнято 20.06.2018, тобто до закінчення визначеного у пункті 7 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ річного строку.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що відповідачем не надано доказів направлення постанов про розшук майна боржника у спірному виконавчому провадженні поліції та доказів того, що транспортний засіб божника згідно цих постанов перебував у розшуку до 06.11.2017.

Колегія суддів вважає за необхідне додати, що не є підставою для застосування державним виконавцем пункту 7 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ розшук транспортного засобу у межах та на виконання інших виконавчих проваджень.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що прийнята відповідачем постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасною.

Водночас, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на інші дії, які могли бути вчинені державним виконавцем у виконавчому провадженні, колегія суддів відхиляє, оскільки перевірці у даній справі підлягає виключно правильність застосування відповідачем положень пункту 7 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, а саме здійснення розшуку транспортного засобу боржника та обставини не виявлення його протягом року з дня оголошення розшуку.

При цьому, у виконавчому написі нотаріуса, який і виконувався відповідачем, не передбачалося можливості стягнення коштів у спосіб, відмінний від звернення стягнення на транспортний засіб.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даній справі є визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 20.06.2018 ВП № 21840077 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РОДОВІД БАНК" Шевченка А.М. задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РОДОВІД БАНК" Шевченка А.М. до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, за участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання бездіяльності протиправною задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 20.06.2018 ВП № 21840077 про повернення виконавчого документу стягувачу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не може бути оскаржена.

Судді-доповідача Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов