Справа № 560/3450/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3450/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

26 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Мацького Є.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 17.12.2018 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № /1 від 08.10.2018, яким ОСОБА_2 визначено до сплати податкове зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 4166,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримав податкове повідомлення-рішення № /1 від 08.10.2018, яким йому визначено податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку за 2016 рік в сумі 4166,66 грн. Позивач вказує, що в 2014 році дійсно придбав транспортний засіб марки Volkswagen моделі Touareg, 2014 року випуску, об'ємом 2967 куб. см. дизель, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Разом з тим, позивач зазначає, що належний йому автомобіль не був об'єктом оподаткування у 2016 році, оскільки об'єм його двигуна менший від встановленої для об'єкта оподаткування. А тому, позивач вважає, що вказаний вище транспортний засіб, що належить йому на праві власності не є об'єктом оподаткування транспортним податком, а отже винесене податкове повідомлення-рішення за №/1 від 08.10.2018 підлягає скасуванню.

В свою чергу відповідач, обґрунтовуючи правову позицію посилається на те, що вказаний транспортний засіб, що належить позивачу на праві власності, у 2016 році є об'єктом та базою оподаткування за змістом ст. 267 Податкового кодексу України, а тому контролюючий орган самостійно визначив суму грошових зобов'язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб, оскільки згідно з податковим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з такого податку є контролюючі органи. Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № /1 від 08.10.2018.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області (ідентифікаційний код - 39492190).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення - рішення на підставі отриманої від органів внутрішніх справ інформації про автомобілі, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування, яким Мінекономрозвитку надає інформацію про об'єкти оподаткування, визначені 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України. Тому підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача. До того ж зазначає, що здійснення розрахунку середньо ринкової вартості автомобіля віднесено до повноважень Мінекономрозвитку, а тому для повного з'ясування обставин до участі у справі суд першої інстанції повинен був залучити Мінекономрозвитку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_2 27.06.2014 придбала транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, моделі TOUAREG, об'єм двигуна 2967 куб.см., шасі НОМЕР_2, пальне дизель, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Вартість автомобіля з ПДВ становила 748840,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № Н00000175 від 27.06.2014. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3, ОСОБА_2 є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN, моделі TOUAREG, об'єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, 2014 року випуску, дата реєстрації 27.06.2014. 18.10.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /1, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік у розмірі 4166,66 грн.

Позивач не погодившись із прийнятим рішенням відповідача звернувся в суд з цим позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, рішенню суду першої інстанції судова колегія зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті. У відповідності до статті 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

Положеннями підпунктів 12.3.2, 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року №909-VIII.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року №909-VIII в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Таким чином, Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01 січня 2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком. Цей Закон набрав чинності 01.01.2016.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 4 розділу ІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". У зв'язку з цим транспортний податок, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм статті 267 Податкового кодексу України, починаючи з 01.01.2016, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VIII розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 становив 1378,00 грн.

Таким чином, у 2016 році об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Окрім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи Рішення четвертої сесії Хмельницької міської ради від 27.01.2016 року ставка транспортного податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, проте оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідачем винесено на суму 4166,66 грн., що в свою чергу не відповідає ставці встановленій центральним органом виконавчої влади на 2016 рік.

Встановлено, що податковий орган виносив спірне рішення у 2018 році, при цьому виставив податкове зобов'язання за 2016 рік, керуючись нормативною базою чинною станом на момент виникнення податкового зобов'язання - 01.01.2016.

Станом на 01.01.2016, об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З електронного калькулятора розміщеного на вищезазначеному офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу марки Volkswagen, модель TOUAREG 3,0, внутрішнього згорання, дизель, 2014 рік випуску, тобто зазначеного згідно ідентичних параметрів автомобіля, який належав позивачу і є об'єктом оподаткування, становить 643273,26 грн., що не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість нового автомобіля марки Volkswagen, модель TOUAREG 3,0, внутрішнього згорання, дизель, 2014 рік випуску, становила 748840,00 грн., доказів того, що вартість автомобіля позивача перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року відповідачем не надано, так як і не надано доказів отримання відповідачем будь-якої інформації чи розрахунку щодо вартості автомобіля позивача тощо. Представник відповідача не зміг надати суду належних доказів та пояснень на обґрунтування нарахованої позивачу суми транспортного податку за 2016 рік в розмірі 4166,66 грн., визначену у оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.11.2018 у справі №820/2693/16.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.п.267.6.1, 267.6.2, п.267.6 ст.267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Крім того, слід звернути увагу відповідача на те, що податкове повідомлення - рішення № /1 від 08.10.2018 винесене в 2018 році, яким визначено податкове зобов'язання позивачу за період 2016 року, винесено з порушенням пп.267.6.2, п.267.6 ст.267 ПК України, оскільки таке податкове повідомлення-рішення повинно бути винесено та направлено до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). При цьому базовий податковий (звітний) період відповідно до пп.267.5.1. п.267.5. ст.267 ПК України, дорівнює календарному року.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, податковий орган, як суб'єкт владних повноважень керуючись пп.261.6.2, п.261.6 ст.261, пп.267.5.1. п.267.5. ст.267 ПК України та з врахуванням ст.58 Конституції України, у разі, якщо вказаний транспортний засіб, що належав позивачу був об'єктом оподаткування у 2016 році, повинен був винести та надіслати спірне податкове повідомлення-рішення, ще до 01 липня 2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи всі обставини, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, не доведено правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання по транспортному податку та прийняття оскаржуваного рішення. Наведені доводи зводяться лише до цитування відповідних норм ПК України, що регулюють порядок справляння транспортного податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 лютого 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Мацький Є.М.