Справа № 819/1213/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Шульгач М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4373/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 819/1213/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

02.07.2018р. позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії з врахуванням архівної довідки про заробітну плату № Р-57/05-13 від 09.07.2015р. яка видана Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «України» з дня призначення пенсії з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.08.2018р. позов задоволено частково. Суд зобов'язав Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати в призначення пенсії заробітну плату вказану в архівній довідці про заробітну плату ОСОБА_2 № Р-57/05-13 від 09.07.2015р. яка видана Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» і провести відповідний перерахунок призначеної пенсії з 14.11.2017р.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.08.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів права, позивач ОСОБА_2 з 10.08.2015р. знаходиться на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В травні 2018 р. позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням вищевказаної довідки про заробітну плату за період з 1992-1996 р.

Для перерахунку призначеної пенсії позивач надала пенсійному органу архівну довідку про заробітну плату за період роботи з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» № Р-57/05-13 від 09.07.2015р. яка видана Державним архівом Тернопільської області.

Однак, 10.05.2018 р. ОСОБА_2 отримала письмову відмову в задоволенні заяви про перерахунок пенсії, оскільки первинні документи (особові рахунки по заробітній платі) Тернопільської дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» велися неналежним чином. (а.с. 14 )

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата ( дохід ) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж з 01 липня 2000 р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата ( дохід ) за будь-які календарні 60 місяців стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата ( дохід ) за період стажу до 01 липня 2000 р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату ( дохід ) виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 р. за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В пп.3 п.2.1 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі Порядок №22-1), затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно п. 2.10 Порядку довідка про заробітну плату ( дохід ) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Із змісту абз.2 пп.3 п.4.2 Порядку №22-1 видно, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

п.4.3 Порядку №22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що пенсіонер має подати саме довідку про заробітну плату, в якій мають бути зазначені первинні документи, на підставі яких вона видана, а орган пенсійного фонду має право вимагати від підприємств, установ та організацій, її дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, а також перевіряти обґрунтованість її видачі. Після надходження документів пенсійний орган вирішує питання про перерахунок пенсії.

Як видно із матеріалів справи, позивач надав пенсійному органу архівну довідку № Р-57/05-13 від 09.07.2015р., яка видана на підставі особових рахунків працівників за 1992-1996 роки, в яких є відомості про розмір заробітної плати ОСОБА_2 Позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата з якої сплачувались страхові внески. (а.с.15)

Отже, архівна довідка № Р-57/05-13 від 09.07.2015р. сформована відповідно до положень п.2.10 Порядку №22-1, оскільки видана на підставі особових рахунків про отриману заробітну плату позивача в період її праці у Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.48 Кодексу законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться (ч.2 та 4 ст.48 Кодексу законів про працю України).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 в період з 01.06.1977 р. - 24.09.2001 р. працювала на різних посадах в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна». (а.с. 8-14 )

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що надані позивачем документи у своїй сукупності дають право на зарахування заробітної плати яка отримана в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «України» за період з 1992-1996 років до пенсії під час її перерахунку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки неналежне ведення роботодавцем первинних документів не може ставити в залежність пенсіонера щодо зарахування до його страхового стажу періоду роботи зазначеного в трудовій книжці, записи які підтверджені архівною довідкою.

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, пенсійний орган не позбавлений можливості провести відповідну перевірку та системний аналіз представлених особових рахунків по заробітній платі позивача для зарахування чи відхилення певних видів виплат в заробітній платі (харчування, проїзд та інші) на які не нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються для призначення пенсії.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення з позовом до суду колегія суддів не приймає до уваги, оскільки про порушення своїх прав, свобод та інтересів дізналась з письмової відмови пенсійного органу від 10.05.2018р., а в суд звернулась 02.07.2018 р. Тобто, в межах шестимісячного строку визначеного 122 КАС України.

Із змісту ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 819/1213/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 01.03.2019р.