Справа № 826/9494/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9494/18 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

представника позивача Наталушко А.О.,

представника відповідача Геращенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року (суддя Катющенко В.П.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Втор" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Втор" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.06.2018 № , яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за лютий 2018 року в сумі 6300985,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.06.2018 № . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-ВТОР 94514,78 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при відображенні ТОВ "Еко-Втор" у декларації за лютий 2018 року між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у сумі 19896395,00 грн., бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 11802012 грн., встановлено, що в порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "Еко-Втор" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2018 року на 6300985,00 грн.

19.02.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що з поданої позивачем декларації вбачається. Що у рядку 20.2 та у рядку 20.2.1 вказана позивачем сума становить 11023212 грн., з якої оскаржується сума 6300985, що не підтверджена органами ДФС, а заявлена ТОВ «Еко-Втор» до відшкодування сума податку на додану вартість за лютий 2018, сформована у відповідності до вимог п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 25.04.2018 по 11.05.2018 посадовими особами ГУ ДФС проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Еко-Втор" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 року, за результатами якої складено акт від 17.05.2018 № 483/26-15-14-04-01/35506576 (том 1 а.с. 12-23).

Згідно висновків акту перевірки:

- не встановлено порушення ТОВ "Еко-Втор" вимог Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за лютий 2018 року на 4722227,00 грн.;

- встановлено порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "Еко-Втор", внаслідок чого платником завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2017 року на 6300985,00 грн.

23.05.2018 позивачем до контролюючого органу було подано заперечення на акт перевірки та документи на підтвердження правомірності визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету (том 1 а.с. 24-44).

За результатами розгляду заперечень ГУ ДФС листом від 04.06.2018 № 25613/10/26-15-14-04-01-12 повідомило ТОВ "Еко-Втор" про залишення без змін висновків акта перевірки від 17.05.2018 № 483/26-15-14-04-01/35506576, згідно яких встановлено, що в порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "Еко-Втор" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2018 року на 6300985,00 грн. (том 1 а.с. 45-49).

07.06.2018 ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за лютий 2018 року в сумі 6300985,00 грн. (том 1 а.с. 50).

Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставою для відмови у наданні бюджетного відшкодування став висновок контролюючого органу про порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

В акті перевірки від 17.05.2018 № 483/26-15-14-04-01/35506576 зазначено, що позивачем невірно розраховано суми від'ємного значення податку на додану вартість, з огляду на наступне.

Контролюючий орган зазначив, що відповідно до поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року (вх. № від 17.08.2017) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 1775093,00 грн, значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 18310704,00 грн, у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 16065893,00 грн. Відповідно, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 469718,00 грн. (1775093 грн. - (18310704,00 грн. - 16065893,00 грн.).

Згідно поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 року (вх. № від 18.09.2017) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 1797781,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 19212453,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 16535611,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 879061,00 грн. (1797781,00 грн. - (19212453,00 грн. - 16535611,00 грн.).

Відповідно до поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у Києві податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року (вх. № від 18.10.2017) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 2984295,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 20116377,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 17414672,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 282590,00 грн. (2984295,00 грн. - (20116377,00 грн. - 17414672,00 грн.).

Згідно поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (вх. № від 17.11.2017) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 2644567,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 19384944,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 17132082,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 391705,00 грн. (2644567,00 грн. - (19384944,00 грн. - 17132082,00 грн.).

Відповідно до поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2017 року (вх. № від 18.12.2017) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 2071568,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 19151277,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 16740377,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 339332,00 грн. (2071568,00 грн. - (19151277,00 грн. - 16740377,00 грн.).

Згідно поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року (вх. № від 19.01.2018) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 1630111,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 18853216,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 17079709,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 143396,00 грн. (1630111,00 грн. - (18853216,00 грн. - 17079709,00 грн.).

Відповідно до поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2018 року (вх. № від 19.02.2018) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 1844735,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 20320722,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 17223105,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 1252882,00 грн. (1844735,00 грн. - (20320722,00 грн. - 17223105,00 грн.).

Згідно поданої до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2018 року (вх. № від 19.03.2018) значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов'язань" становить 1996664,00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 22110489,00 грн., у тому числі: значення рядка 16.1 декларації "Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 18475987,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що від'ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 1637838,00 грн. (1996664,00 грн. - (22110489,00 грн. - 18475987,00 грн.).

За наведених обставин, апелянт стверджує, що позивач при визначенні суми бюджетного відшкодування у декларації за лютий 2018 року зобов'язаний був враховувати лише позитивні суми від'ємного значення кожного заявленого податкового періоду, відповідно, вважає, що спірне рішення прийнято ним з чітким дотриманням норм Податкового кодексу України.

Однак, наведені висновки контролюючого органу спростовуються нормами податкового законодавства.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що чинне законодавство не ставить для платника податків обов'язкової умови заявляти до бюджетного відшкодування від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду виключно в наступному податковому періоді.

Натомість, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.

Поряд з цим, ключовою умовою для виникнення у платника податків права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, є сплата такого податку у складі вартості товарів/послуг, при цьому фактичне отримання таких товарів для даної статті, не є передумовою для отримання бюджетного відшкодування.

Визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту податку на додану вартість по "першій події" відповідає також міжнародній практиці, зокрема практиці застосування податку на додану вартість в європейських державах, та законодавчо закріплено положеннями Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28.11.2006 про спільну систему податку на додану вартість.

Статтею 167 вказаної Директиви встановлено, що право на віднесення на зменшення податкового зобов'язання виникає за фактом виникнення податкових зобов'язань за податком, що може бути віднесений на зменшення податкового зобов'язання.

Відповідно до статті 168 Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28.11.2006 про спільну систему податку на додану вартість у тому обсязі, в якому товари й послуги використовуються в цілях операцій платника податку, що підлягають оподаткуванню, такому платникові податку надається право відносити на зменшення податкового зобов'язання зазначені нижче суми з податку на додану вартість, що має бути ним сплачений, у Державі-члені, в якій такий платник податку виконує зазначені операції: a) податок на додану вартість, що належить до сплати або був сплачений у такій Державі-члені, у зв'язку з поставкою такому платникові податку товарів і послуг, що були чи мають бути надані іншим платником податку; b) податок на додану вартість, що належить до сплати у зв'язку з операціями, котрі вважаються поставками товарів або послуг згідно зі статтею 18(a) та статтею 27; c) податок на додану вартість, що належить до сплати у зв'язку з придбанням товарів у межах Співтовариства згідно зі статтею 2(1) (b) (i); d) податок на додану вартість, що належить до сплати за операціями, котрі вважаються придбанням у межах Співтовариства згідно зі статтями 21 та 22; e) податок на додану вартість, що належить до сплати або був сплачений у зв'язку з імпортуванням товарів у таку Державу-члена.

З аналізу наведених норм вбачається, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яка фактично сплачується ним у будь-яких податкових періодах.

Так, згідно поданої ТОВ "Еко-Втор" до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2018 року сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) становить 11802012 грн.

Згідно даних додатку 3 "Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ)" в таблиці 2 "Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України позивач відобразив суму від'ємного значення за липень 2017 року у розмірі 1177437,19 грн., за серпень 2017 року у розмірі 1291221,08 грн., за вересень 2017 року у розмірі 1266932,76 грн., за жовтень 2017 року у розмірі 1036464,20 грн., за листопад 2017 року у розмірі 1601547,21 грн., за грудень 2017 року у розмірі 1028158,49 грн., за січень 2018 року у розмірі 2379462,29 грн., за лютий 2018 року у розмірі 2020788,92 грн.

В даному випадку, відповідач не заперечує сплату позивачем сум податку на додану вартість за вказані періоди у зазначених розмірах.

При цьому, обрахунок контролюючим органом суми бюджетного відшкодування суперечить наведеним вище положенням ПК України.

З доданих до матеріалів справи декларацій з податку на додану вартість вбачається, що з липня 2017 року позивач у рядках 21 декларував суми від'ємного значення, яка зараховується до складу наступного звітного (податкового) періоду.

У лютому 2018 року на виконання пункту 200.7 ПК України позивачем прийнято рішення про повернення суми бюджетного відшкодування.

При цьому, визначаючи суму бюджетного відшкодування позивачем повністю дотримано вимоги статті 200 ПК України та розраховано останню як різницю між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що факт оплати сум податку на додану вартість контрагентам-постачальникам в даному випадку не оспорюється, суми від'ємного значення з ПДВ заявлені до бюджетного відшкодування в лютому 2018 року, заявлені в межах сум фактично сплачених у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України та не перевищували суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V ПК України на час подання податкової декларації.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для визнання відсутності у позивача права на отримання бюджетного відшкодування за лютий 2018 року та на відсутність права на врахування такої суми від'ємного значення при наданні відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у розмірі 6300985,00 грн. у контролюючого органу немає.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач має право на бюджетне відшкодування тієї суми податку на додану вартість, яка фактично сплачується ним у будь-яких податкових періодах, та звернутися з заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, що і було них зроблено, відтак, доводи апелянта про те, що позивач має право лише на відшкодування тієї суми, що є різницею між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду (в даному випадку, лютий 2018 року) та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (лютий 2018 року) є необґрунтованими.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 07.06.2018 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним не виконано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко