Справа № 2340/4356/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року справа № 2340/4356/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дорошенко Л.В.,

представника позивача: Коханія О.В. - за довіреністю,

представника відповідача: Радченко О.П. - за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагроекспорт» до головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагроекспорт» звернулось до суду з позовною заявою до головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.06.2018 року №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.06.2018 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту, оскільки з контрагентами ТОВ «Тарінг-груп», TOB «ТАС Комерс», ТОВ «ТД Агроекспо», ТОВ «Квінтхімекспорт», ТОВ «Іміда гранд», ТОВ «Майкон компані», ТОВ «Укр-агро-рост», ТОВ «Ріджвей Компані», ТОВ «Кліфтон», ТОВ «Мейн лайн транс», ТОВ «Протони ЛТД», ТОВ «Васильків трейд», ТОВ «Баланай», ТОВ «Без меж», ТОВ «Інтрейд компані», ТОВ «Укрпром-резерв» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні, належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, а висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами.

За вказаних обставин позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 12.12.2018 із занесенням до протоколу судового засідання відстрочено позивачу сплату судового збору до прийняття судом рішення у справі.

В письмовому відзиві на адміністративний позов та в судовому засіданні представник відповідача просила у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивачем занижено податок на прибуток та податок на додану вартість, внаслідок відсутності підтвердження господарських операцій первинними бухгалтерськими документами та відсутності фактичного здійснення господарських операцій з наведеними контрагентами, а тому податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до вимог Податкового кодексу України та не підлягають скасуванню.

У відповіді на відзив позивач звернув увагу, щодо наявності належного підтвердження фактів господарських операцій, натомість відповідач протилежного не довів, тому позов підлягає задоволенню.

У запереченні на відповідь відповідач не визнав доводи позивача та наполягав на відсутності підстав для задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагроекспорт» зареєстроване як юридична особа 02.03.2015, ідентифікаційний код 39669736 та є платником податку на додану вартість.

У період з 28.12.2017 по 12.01.2018 на підставі наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 04.12.2017 №2024, направлень на перевірку №1987/23-00-14-0106 від 22.12.2017, №1988/23-00-14-0806 від 22.12.2017 та №1957/23-00-13-0410 від 18.12.2017, виданих ГУ ДФС у Черкаській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ХІМАГРОЕКСПОРТ», податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.03.2015 по 30.09.2017.

За результатами перевірки складено акт від 19.01.2018 № 18/23-00-14-0807/39669736 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ХІМАГРОЕКСПОРТ» , податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.03.2015 по 30.09.2017».

Розглянувши подані позивачем заперечення, відповідачем прийнято рішення про проведення відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки. Про відповідне рішення позивача повідомлено листом № 5085/23-00-14-0814/ від 02.02.2018.

У період з 07.02.2018 по 08.05.2018 на підставі наказів ГУ ДФС у Черкаській області від 06.02.2018 року №229, від 12.02.2018 №247, від 03.05.2018 №845, від 05.05.2018 №876 відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ХІМАГРОЕКСПОРТ» з питань які зазначені у запереченнях від 26.01.2018 №151/26-01.

За результатами перевірки складено акт №195/23-00-14-0807/39669736 від 16.05.2018.

Вказаним актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- вимог ст.1, ч. 1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996 - XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, п. 11 п. 19 ПСБО № 16, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 9 530 627 грн.. у т.ч. за 2015 рік на суму 201651 грн., за 1 квартал 2016 року на 1947405 грн., за півріччя 2016 року на суму 4012485 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 4374908грн., за 2016 рік на суму 4382809 грн., за 1 квартал 2017 року на суму 33882 грн., за півріччя 2017 року на суму 104798 грн., за 3 квартали 2017 року на суму 4946167 грн.;

- вимог ст. 44, п. 198.1, п.198.3, п. 198.5, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 №678, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», від 16.07.1999 №996 - XIV (з змінами та доповненнями), п.1, п.п.2.1 п.2 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 11 276 417 грн. у т.ч. за липень 2015 на суму 36685 грн., за серпень 2015 на суму 3628 грн., за вересень 2015 на суму 87611 грн., за жовтень 2015 на суму 58751 грн., за листопад 2015 на суму 37380 грн., за березень 2016 року на суму 2163783 грн., за квітень 2016 року на суму 2036999 грн., за травень 2016 на суму 203668 грн., за червень 2016 на суму 53865 грн., за вересень 2016 на суму 402693 грн., за жовтень 2016 на суму 8779 грн., за березень 2017 на суму 37647 грн., за квітень 2017 на суму 78796 грн., за червень 2017 на суму 412 грн., за липень 2017 на суму 364 грн., за серпень 2017 на суму 410 грн., за вересень 2017 на суму 6064945 грн.

- вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарних днів з податком на додану вартість в сумі 250 грн. та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податку на додану вартість в сумі 686832 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 08.06.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 11 860 920,00 грн., в тому числі сума основного зобов'язання 9 529 066,00 грн., та штрафна (фінансова) санкція - 2 331 854,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 11.06.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 14 093 351,00 грн., в тому числі сума основного зобов'язання 11 274 681,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 818 670,00 грн.

Відповідачем враховано заперечення платника податків та додані ним документи, на підтвердження правомірності формування витрат та податкового кредиту в частині оплати послуг мобільного зв'язку. Вказані обставини знайшли своє відображення при розгляді заперечень, про що позивача повідомлено листом від 07.06.2018 №24032/23-00-14-0814 «Про розгляд заперечень».

Отже, описане в акті перевірки порушення в цій частині, враховано при розгляді заперечення на акт перевірки та не включено до спірних податкових повідомлень-рішень, а відтак, обставини вказаного порушення не входять до предмету доказування у даній справі.

За результатами процедури адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін рішенням ДФС України від 21.08.2018 №27070/6199-99-11-01-01-25.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі за текстом - ПК України).

Постачанням послуг згідно підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Постачанням товарів згідно 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1 ст. 135 ПК України).

Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п.137.1 ст. 137 ПК України).

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, витратами є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Згідно п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 об'єктами витрат є продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов'язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України (в редакції станом на час здійснення спірної господарської операції) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІ (надалі - Закон України № 996-ХІ).

Зі змісту статті 1 Закону України №996-ХІ (в редакції станом на час здійснення спірної господарської операції) випливає, що первинний документ - це будь-який документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків та визначення бази оподаткування податком на прибуток підприємств.

Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак таким, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. Відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України №996-ХІ встановлені вимоги до первинного документу та визначена сфера застосування первинного документу.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як свідчать матеріали справи, позивач у перевірений період відобразив придбання в податковому обліку та придбав у контрагентів:

- ТОВ «ТАРІНГ-ГРУП» на підставі договору про виконання робіт №02/04/17 від 01.04.2017, предметом якого є фасування мінеральних добрив у квітні 2017 року на суму 3408027,68 грн. в т.ч. ПДВ 568004,62 грн.;

- ТОВ «TAC КОМЕРС» на підставі договору поставки №01/09/17 від 01 вересня 2017 року у вересні 2017 року предметом якого є придбання мінеральних добрив, амофосу та діамофосу на загальну суму 6 766 491,60 грн., яка не визнається податковим органом в частині 296640,40 грн., в т.ч. ПДВ 49440 грн.;

- ТОВ «ТД АГРОЕКСПО» згідно договору поставки мінеральних добрив у вересні 2017 року на підставі видаткових накладних №РП0000290/1, №РП0000290/2, №РП0000290/3, №РП0000290/4, №РП0000290/5 від 27 вересня 2017 року на суму 1756461,60 грн. в т.ч. ПДВ 292743,60 грн.

- ТОВ «КВІНТХІМЕКСПОРТ» послуг із фасування мінеральних добрив згідно договору про виконання робіт №01/02/17 від 01 лютого 2017 року та договору поставки мінеральних добив №33/02/17 від 21.02.2017 на суму 8 702 932,31 грн., яка не визнається податковим органом на суму 5 592 942 грн., в т.ч. ПДВ 932157 грн.;

- ТОВ «ІМІДА ГРАНД» про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом згідно договору №47/07 від 01 липня 2015 року в липні-вересні 2015 року та про виконання робіт з фасування добрив №09/07 від 01 липня 2015 року на суму 954590 грн. в т. ч. ПДВ 159098,40 грн.

- ТОВ «МАЙКОН КОМПАНІ» про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом згідно договору №10/10 від 01 жовтня 2015 року в жовтні 2015 року та про виконання робіт з фасування добрив №11/10 від 01 жовтня 2015 року на загальну суму 93806 грн. в т. ч. ПДВ 15634,40 грн.;

- ТОВ «УКР-АГРО-РОСТ» про придбання водного аміаку згідно договору №1209 від 21 вересня 2015 року на суму 129500 грн. в т.ч. ПДВ 21583,33 грн.;

- ТОВ «РІДЖВЕЙ ХІМКОМПАНІ» згідно договорів поставки мінеральних добрив та виконання робіт на загальну суму 28832549,88 грн., в т.ч. ПДВ 4805424,98 грн.;

- ТОВ «КЛІФТОН» згідно договору від 01.11.2015 №1/11/15 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 166440 грн., в т.ч. ПДВ 27740 грн.;

- ТОВ «МЕЙН ЛАЙН ТРАНС» згідно договору від 01.04.2016 №1/04/16 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 269680 грн. в т.ч. ПДВ 44946,67 грн.;

- ТОВ «ПРОТОНН ЛТД» згідно договору №1/05/16 від 01 травня 2016 року про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 116500 грн., в т.ч. ПДВ 19416,67 грн.;

- ТОВ «БАЛАНАЙ» згідно договору поставки мінеральних добрив №0917-1 від 20.09.2017 на суму 5012935,20 грн., в т.ч. ПДВ 835489,20 грн.;

- ТОВ «ВАСИЛЬКІВ ТРЕЙД» згідно договору поставки мінеральних добрив на суму 1786512 грн., в т.ч. ПДВ 247752 грн.;

- ТОВ «ТД «БЕЗ МЕЖ» згідно договору поставки мінеральних добрив від 12 вересня 2017 року № 12-09/2017 на суму 10012227 грн., в т.ч. ПДВ 1668713 грн.;

- ТОВ «ІНТРЕЙД КОМПАНІ» згідно договору поставки мінеральних добрив від 01 вересня 2017 року №09/28 на загальну суму 4564351,62 грн., в т.ч. ПДВ 760725,30 грн.;

- ТОВ «УКРПРОМ-РЕЗЕРВ» згідно договору поставки мінеральних добрив від 01 вересня 2017 року №09/30 на загальну суму 3 553 671 грн., в т.ч. ПДВ 592 278,50 грн.

Факт виконання договірних зобов'язань сторонами підтверджується зареєстрованими податковими накладними, видатковими накладними, актами прийому-передачі товарів (наданих послуг), рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, які дослідженні в ході судового розгляду спору.

Позивач оплатив вартість товарів та послуг, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Щодо твердження відповідача про ненадання позивачем до перевірки у повній мірі усіх фінансово-господарських документів суд зазначає, що платник податків не має притягуватись до відповідальності при відсутність окремих документів, їх відсутність, а також можливі недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Позивачем вжито заходів щодо відновлення первинних бухгалтерських та фінансово-господарських документів по взаємовідносинах із вказаними суб'єктами господарювання, які надані на письмові вимоги відповідача листом №179/07-05 від 07.05.2018.

Більш того, за результатами експертного дослідження сформований висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкаського відділення від 23 серпня 2018 року №572/1-23, відповідно до якого встановлено, що документально та нормативно не підтверджуються висновки акту №195/23-001400807/39669736 від 16.05.2018 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Хімагроекспорт» , з питань, які зазначені у запереченнях від 26.01.2018 №151/26091», з врахуванням документів оформлених від імені вищеперелічених контрагентів.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача, що надані фінансово-господарські документи дають змогу встановити фактичне здійснення господарських операцій, оскільки ці господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари та послуги отримані від контрагентів мали реальний і товарний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище і документами, які досліджені в ході судового розгляду спору.

Щодо посилання податкового органу на ту обставину, що директору ТОВ «Ріджвей Хімкомпані» ОСОБА_4, пред'явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2018 у справі №757/20037/18-к у зв'язку з визнанням вини, суд зазначає наступне.

У своїй заяві від 08.06.2017 ОСОБА_4 спростував свої покази про непричетність до діяльності ТОВ «РІДЖВЕЙ ХІМКОМПАНІ», підпис останнього на заяві посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руднік Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 141.

В контексті наведеного, суд зазначає, що податковим органом не надано доказів протиправної діяльності позивача, спрямованої на отримання податкової вигоди або наявності змови з громадянином ОСОБА_4 з метою зменшення податкових зобов'язань.

В матеріалах адміністративної справи відсутній вирок суду, який набрав законної сили, та яким встановлено здійснення господарських операцій між позивачем та названим контрагентом з метою, яка порушує публічний порядок, вчинення господарських операцій з метою, що суперечать інтересам держави і суспільства, так само і ухилення від сплати податків за наслідками виконання господарських зобов'язань з боку позивача. Відсутні також докази дослідження в ході слідства епізоду наявності змови позивача з ОСОБА_4 з метою зменшення податкових зобов'язань, вказаний епізод судом не перевірявся і рішення з цього приводу судом не прийнято.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №802/1853/16-а висловлено правову позицію, відповідно до якої факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення.

Більш того, вищенаведеним висновком експерта від 23 серпня 2018 року №572/1-23 встановлено належне документальне оформлення господарських правовідносин, що додатково вказує на безпідставність висновків акту перевірки.

З аналогічних підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо наданих керівником ТОВ «Мейн Лайн Транс» ОСОБА_6 пояснень про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності цього товариства.

Крім того твердження відповідача щодо відсутності у позивача товарно-транспортних накладних щодо окремих контрагентів суд вважає необґрунтованим, оскільки наявність чи відсутність останніх у товариства є лише дотриманням чи не дотримання правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства і не впливає на визначення податкових зобов'язань.

Суд критично оцінює наявність у відповідача податкової інформації, що у перелічених контрагентів відсутні трудові ресурси, складські приміщення, відсутнє власне чи орендоване нерухоме майно, суб'єкт господарювання відсутній за податковою адресою, виявленою не відповідністю придбаних та реалізованих товарів, робіт, послуг. Адже укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів постачальником. Відсутність власних приміщень не виключає можливості їх оренди.

Суд зазначає, що вищевказана податкова інформація оформлена не на підставі аналізу фінансово-господарської діяльності підприємств, а на підставі інформації щодо підприємств-постачальників та зроблені висновки про неможливість здійснення подальших господарських операцій реалізації. При цьому, первинні документи не опрацьовувалися, не перевірявся вид, обсяг та повнота відображення в обліку господарських операцій; чи спричинила господарська операція реальні зміни майнового стану платника податків (визначальна ознака господарської операції); відповідність первинних документів платника нормам чинного законодавства; пов'язаність здійснених витрат з господарською діяльністю платника податків.

З огляду на зазначене, висновки відповідача про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, що покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу.

Економічний ефект від здійснених господарських операцій з контрагентами позивач отримав у вигляді реалізованої продукції й отриманих від цього доходів, що підтверджується документами наявними в матеріалах справи.

В свою чергу, на момент укладення договорів та проведення господарських операцій контрагенти позивача зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані платниками податків, банкрутами не визнавались.

Суд відхиляє посилання відповідача щодо недоліків в оформленні первинних документів позивача, оскільки формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції.

Суд також враховує той факт, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Платника податку не може бути позбавлено права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, яка свідчить про незаконність такого формування, при цьому платник податку не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Суд зауважує, що податковий орган не надав доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допустив контрагент, а також не зазначено інших доводів, які могли б свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями з наведеними контрагентами.

Щодо заниження податкового зобов'язання на 685097 грн. в акті перевірки зазначено, що перевіркою не можливо підтвердити наявність залишків товарів, які рахувались на балансі підприємства згідно даних бухгалтерського обліку станом на 30.09.2017, тобто нестача товару становить 3 425 482,76 грн., тому з посиланням на п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України контролюючим органом визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 685 097 грн.

Наведене твердження суперечить вимогам Податкового кодексу України, виходячи таких міркувань.

Пунктом 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За даними оборотно-сальдової відомості ТОВ «Хімагроекспорт» за 3 квартал 2017 року по рахунку 281 «Товари на складі» станом на 30.09.2017 на балансі товариства обліковуються залишки товарно- матеріальних цінностей на суму 3425482,76 грн.

Однак, перевірка позивача проводилась у період з 07.02.2018 по 08.05.2018 і відповідачем не надано до матеріалів справи інвентаризаційного опису, оформленого ТОВ «Хімагроекспорт» на підтвердження нестачі товарно- матеріальних цінностей на суму 3425482,76 грн. станом на момент перевірки платника податку.

Всупереч наведених вимог Податкового кодексу України в акті перевірки взагалі відсутнє посилання на будь-яку інвентаризацію товаро матеріальних цінностей, що обліковуються на балансі ТОВ «Хімагроекспорт», що є свідченням незаконності тверджень про заниження позивачем податкових зобов'язань на суму 685 097 грн.

Враховуючи зазначене, позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість та витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток за господарськими операціями з контрагентами на підставі належним чином оформлених останнім первинних бухгалтерських документів.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи, що судом відстрочено позивачу сплату судового збору, суд вважає за можливе здійснити розподіл судових витрат шляхом стягнення з позивача на користь Державного бюджету судового збору в сумі 389314 грн. 07 коп. та подальшу його компенсацію шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки останній день строку виготовлення повного судового рішення з урахуванням вихідних днів 16.02.2019 та 17.02.2019 припадає на 18.02.2019 та враховуючи, що головуючий у справі перебував з 18.02.2019 по 22.02.2019 у відрядженні, тому останній день строку виготовлення повного судового рішення відповідно до ч. 6 ст. 120 КАС України перенесено на 25.02.2019.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 08.06.2018 № та від 11.06.2018 №.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагроекспорт» (18021, м. Черкаси, вул. Припортова, 22-а, офіс. 301, код ЄДРГЮУ 39669736) на користь Державного бюджету (отримувач коштів: УК у м. Черкасах/Черкаси, код ЄДРГІОУ: 38031 150, розрахунковий рахунок: 4028, код банку отримувача МФО 899998, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходу бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 389314 (триста вісімдесят дев'ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 07 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагроекспорт» (18021, м. Черкаси, вул, Припортова, 22-а, офіс. 301, ) судові витрати зі сплаченого судового збору в розмірі 389314 грн. (триста вісімдесят дев'ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 07 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25 лютого 2019 року.

Суддя В.В. Гаращенко