Справа № 1540/3827/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3827/18

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року, ухвалену у підготовчому судовому засіданні о 11:14 год в м.Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратору Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрія Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:41857433 від 02.07.2018 року 14:26:58, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 26854352 від 26.06.2018 року 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 року 14:26:58, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року провадження у справі закрито. Роз'яснено позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції належним чином не визначив характеру спірних правовідносин, суб'єктного складу, предмета та підстав заявлених вимог, унаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до цивільної юрисдикції.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідачем до апеляційного суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу 04 липня 2018 року, згідно інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стало відомо, що на належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 216, відповідно до Постанови Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року по справі №498/232/17, перереєстровано право власності на ОСОБА_3 (а.с.12 - 22).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що прийняте відповідачем рішення про державну реєстрацію суперечить постанові Апеляційного суду Одеської області по справі №498/232/17, а тому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:41857433 від 02.07.2018 року 14:26:58, прийняте державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 26854352 від 26.06.2018 року 16:45:45, що був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41857433 від 02.07.2018 року 14:26:58, прийнятим державним реєстратором Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Бураном Андрієм Володимировичем.

Закриваючи провадження у адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим, зазначає, що предметом спірних правовідносин є майнове право на житло, у зв'язку з чим спір носить приватноправовий характер, а тому не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає, що спір який виник в даному випадку підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступні обставини.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист.

У ч. 1 ст. 2 КАС України зазначається, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися «судом, встановлений законом».

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника справи. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається, позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора, як суб'єкта владних повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим, що державний реєстратор не вніс відомості про вид спільної власності, як зазначено у рішенні Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року у справі №498/232/17.

У зазначеній справі спір про право власності відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який вийшов за межі владних повноважень, прийняв рішення, про реєстрацію права власності за особою ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, без зазначення частки 29/100 або 1/3 частини, як зазначено у рішенні Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року у справі №498/232/17.

Така сама правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 815/4618/16.

Таким чином, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Судом першої інстанції належним чином не визначено характеру спору, суб'єктного складу правовідносин, предмета та підстав заявлених вимог, у наслідок чого помилковим є висновку щодо належності спору до юрисдикції цивільного суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 329 КАС України Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов