Справа № 159/5032/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

Київ

справа №159/5032/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34830/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №159/5032/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Ковельська ПМК-62", про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Матковської З.М., суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною відмову відповідача у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати відповідача призначити таку пенсію з 23.11.2016.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком за Списком №2 у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 24 листопада 2016 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року скасовано постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року та ухвалено нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Як встановлено, позивач з 09.07.1985 по 19.03.2002 працював на посаді майстра участка в Ковельській ПМК-62 тресту «Волиньводбуд» Мінмеліоводхозу УРСР, яка була перейменована в Ковельську ПМК-62 об'єднання «Волиньмеліоводхоз», далі, у зв'язку із приватизацією, перейменована в Ковельську ПМК-62 ВАТ «Волиньводбуд», далі, в зв'язку із перетворенням, перейменована у ВАТ «Ковельська ПМК-62», правонаступником якого є ПАТ «Ковельська ПМК-62».

Після досягнення 55 років, позивач звернувся до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2.

Рішенням №98 від 16.11.2016 комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій, ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії через відсутність уточнюючої довідки, якою підтверджується зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгову пенсію.

Не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що посада позивача включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (розділ XXIX пункт «б»), який затверджено постановою Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 та включена і у діючий Список №2, який затверджено Кабінетом Міністрів України від 11.03.1994, у розділ XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об'єктів», позиція 419 (майстри) та позиція 441 (виконавці робіт), а тому позивач має право на призначення пенсії за віком за Списком №2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з непідтвердженості наявності у позивача стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки ПАТ "Ковельська ПМК-62" не надало довідку, яка підтверджує пільговий стаж за посадою майстра.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

У поданих запереченнях відповідач та третя особа просять залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Посада майстра участка включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (розділ XXIX пункт «б»), який затверджено постановою Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 та включена і у Список №2, який затверджено Кабінетом Міністрів України від 11.03.1994, у розділ XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об'єктів», позиція 419 (майстри) та позиція 441 (виконавці робіт).

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року, далі - Порядок №442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, надані позивачем документи не підтверджують пільговий характер умов праці та наявність за результатами атестації робочого місця позивача права на призначення пенсії за Списком №2.

Так, ПАТ "Ковельська ПМК-62" не надало довідку, яка підтверджує пільговий стаж за посадою майстра через відсутність в архіві підприємства відповідних документів, які підтверджують характер виконуваної позивачем роботи та відомості щодо проведення атестації.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відмова Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків апеляційного суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спірним питанням у цій справі було не підтвердження факту роботи позивача у відповідний період на відповідній посаді, а характер умов праці, що свідчить про необґрунтованість доводів скаржника, що належним доказом факту його роботи є покази свідків.

За таких обставин, Суд погоджується з рішенням апеляційного суду, що відсутність уточнюючої довідки ПАТ "Ковельська ПМК-62" унеможливлює підтвердження права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні апеляційним судом рішення, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року у справі №159/5032/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб ,

Судді Верховного Суду