Справа № 160/8681/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія

19 грудня 2018 року Справа № 160/8681/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії,-
20 листопада 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить зобовяти вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 р. у справі № 160/8681/18 провадження було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому проваджені.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначає , що вона працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпропетровській металургійний завод ім. Петровського». Таким чином позивач стверджує, що вона є науковим працівником. З цих підстав Позивач звернулась з заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та просила призначити пенсію як науковому працівнику, для розрахунку індивідуального коєфіцієнту заробітної плати взяти період 60 місяців підряд з 01.11.1991р. по 31.10.1996 року, виключити із періоду , за який враховується заробітна плата для розрахунку пенсії , період персоніфікованого обліку, що складає менш ніж 10% тривалості страхового стажу.
Згідно доданих документів Позивач вважає, що її науковий стаж становить 18 років 10 міс. 7 днів. Однак, звернувшись з заявою до Відповідача їй було відмовлено в призначені пенсії у звязку з відсутність достатнього наукового стажу для призначення наукової пенсії.
10.12.2018 до суду надійшов відзив від Відповідача в якому він проти позову заперечує, просить в позові відмовити, зазначивши наступне, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач звернулась із заявою про призначення наукової пенсії до Відповідача з зарахуванням періоду роботи з 13.11.1992 року на Орендному підприємстві Дніпропетровській металургійний завод імені Петровського та ВАТ «Дніпропетровській металургійний завод ім.Петровського», відповідачем було повідомлено про не можливість зарахування стажу наукової пенсії у звязку з відстутністю проходження атестації робочих місць.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до розпорядження 152059 від 14.11.2002 р. ОСОБА_1 призначено пенсію у розмірі 141,90 грн.
Відповідно до довідки від 30.11.2018 р. №8/23/023-11, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком в період з січня 2018 р. по листопад 2018 в розмірі 5 842,94 грн.
16.08.2018 р. позивач ОСОБА_1, звернулась до начальника управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Дніпропетровській області із заявою від 16.08.2018 р. в якій просила, далі мовою оригіналу: «исключить из периода, за который учитывается зароботная плати для расчета пенсии, период персонифицированного учета (она составляет менее 10 % длительности страхового стажа).
При цьому, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 вже зверталась до Пенсійного фонду України із заявою від 11.02.2009 р. щодо призначення пенсії як науковому працівнику.
Однак, Пенсійний фонд України відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.02.2009 р., в призначенні наукової пенсії, у звязку з відсутністю певного наукового стажу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.
Правовий статус наукового працівника, його пенсійне забезпечення та соціальний захист визначено Законом України «Про наукову і наукову технічну діяльність» (далі Закон № 1977-ХІІ).
Згідно ст.1 Закону № 1977-ХІІ науковий працівник це вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.
Згідно ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин, пенсія науковому (науковому - педагогічному) працівнику призначається за досягненням пенсійного віку, зокрема, жінкам - за наявності страхового стажу не менше як 20 років, у тому числі стажу наукової роботи - не менше як 15 років.
Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги в разі виходу на пенсію відповідно до ст.24 Закону, затверджено постановою Кабінету ОСОБА_2 України № 257 від 04.03.2004, з урахуванням положень ст.22-1, 22-02 цього Закону.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 848-VIII від 26.11.2015, чинного на час звернення позивача із заявою до органу Пенсійного фонду України, зокрема передбачено, що Держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці.
Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 62 років за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.
Згідно ст. 22-1 Закону №1977-XII посадами наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо) є: керівник (президент, генеральний директор, генеральний конструктор, директор, начальник); заступник керівника (віце-президент, заступники генерального директора, генерального конструктора, директора, начальника) з наукової роботи; академік-секретар (його заступники);головний учений секретар, учений секретар (їх заступники); керівник (завідувач) та заступники керівника (завідувача) наукового підрозділу (відділу, лабораторії, сектору, бюро, групи); головний конструктор, головний інженер, головний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу та їх заступники; провідний конструктор, провідний інженер, провідний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу; головний науковий співробітник; провідний науковий співробітник;старший науковий співробітник; науковий співробітник; науковий співробітник-консультант; молодший науковий співробітник; докторант. До наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.
Аналіз наведених положень Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та вказаної постанови Кабінету ОСОБА_2 України дає підстави для висновку, що законодавець пов'язує наукову діяльність з роботою наукового працівника у науковій установі (підрозділі), для якої така діяльність є основною.
Суд зазначає, що відповідно до абзаців 1, 7 ст. 1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження. Науково-дослідною (науково-технічною) установою (далі - наукова установа) є юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.
Статтею 1 вищезазначеного Закону дає визначення терміну «науково-технічної діяльності та наукового працівника» в такому значенні: науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання; науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.
Згідно з ст. 6 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську. Дослідно-технічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах, лабораторіях підприємств. До посад науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівня акредитації, згідно Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 147.06.2000 р. №963, належать: керівник (ректор, президент тощо), заступник керівника (перший проректор, проректор, перший віце-президент, віце-президент), діяльність якого безпосередньо пов'язана з навчально-виховним, або науковим процесом, керівник філіалу, заступники керівника філіалу (діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом), керівник вищого навчального закладу післядипломної освіти, що акредитований за або рівнем, його заступники (діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом), завідувач кафедрою - професор, професор, доцент, старший викладач, викладач, асистент, викладач-стажист, провідний концертмейстер, концертмейстер, декан, заступник декана, керівник навчально-наукового інституту у складі вищого навчального закладу IV рівня акредитації, його заступники (діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом), вчений секретар, завідувач: докторантурою, аспірантурою, ординатурою, інтернатурою, підготовчим відділенням.
Згідно ч.6 статті 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», різниця між сумою пенсії, призначеною відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на яку має право науковий працівник підприємства фінансується за рахунок власних коштів даного підприємства.
Розмір сум витрат на фінансування вищевказаної різниці визначається у повідомлені, яке надсилається органами Пенсійного фонду щомісячно науковим установам, організаціям, підприємствам та вищим навчальним закладам.
Кабінет ОСОБА_2 України постановою від 04 березня 2004 року № 257 затвердив Перелік посад наукових працівників, класифікація посад у якому здійснена на основі виокремлення груп посад наукових (науково-педагогічних) працівників залежно від підприємства, установи, організації, у яких відповідні категорії осіб працювали: Президія Національної академії наук, Українська академія аграрних наук, Академія медичних наук, Академія педагогічних наук, Академія правових наук, Академія мистецтв, вищі навчальні заклади ІІІ-ІV рівнів акредитації, наукові підрозділи у їхньому складі, наукові установи та організації (їх філіали, відділення тощо), підприємства, установи, організації, не зазначені у пунктах 1 - 3 цього Переліку.
Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України 1977-ХІІ починаючи з моменту звернення , а саме з 27 лютого 2009 року задоволенню не підлягають, оскільки доводи позивача, не знайшли свого підтвердження, а відповідач Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області діяло в межах своїх повноважень.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач має право на наукову пенсію. Протиправна, на думку позивача, відмова у призначені наукової пенсії є підставою для зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, при цьому що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у звязку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій,
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Є.О. Жукова