Справа № 580/116/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/116/19 Головуючий у І інстанції - Кульчицький С.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просив визнати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 57343309 у зв'язку з повним фактичним виконанням незаконною; скасувати постанову від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 57343309 винесену Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказує про протиправність закриття виконавчого провадження відповідно до оскаржуваної постанови з примусового виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/87/17, з огляду на те, що Позивачем не одержувалось документів на підтвердження повного фактичного виконання вказаного судового рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що ним не було отримано, ні від Відповідача, ні від Боржника документів, які б підтверджували повне фактичне виконання рішення суду, що вказує на необґрунтованість постанови від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 57343309.

Учасниками справи не подано відзиви на апеляційну скаргу.

За приписами частини 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі № 823/87/17 за адміністративним позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання відмов неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо неприйняття передбаченого законодавством рішення за заявою ОСОБА_2 вх. № 21509/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Бобринецької сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо неприйняття передбаченого законодавством рішення за заявою ОСОБА_2 вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 вх. № 21509/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Бобринецької сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року набрала законної сили 21 лютого 2017 року.

У подальшому на виконання вказаного судового рішення 02 серпня 2018 року судом видано виконавчий лист, про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

За заявою Позивача головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 04.10.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57343309 з виконання виконавчого листа № 823/87/17 виданого 02.08.2018 року.

16 листопада 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. Висновок державного виконавця про повне виконання рішення суду ґрунтується на письмовому повідомленні боржника від 22 жовтня 2018 року про повне фактичне виконання рішення суду.

Так, листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 22 жовтня 2018 року № 11-23-0.6-6689/2-18 проінформано Відповідача, що на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року по справі № 823/87/17 повторно розглянуто заяву Позивача про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та листом від 07 квітня 2018 року № 3-4072/0-3912/6-17 повідомлено Позивача про результати розгляду.

Позивач вважаючи, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання судового рішення боржником порушує право Позивача на належне та повне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження повного фактичного виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року боржником надано державному виконавцю лист 22.10.2018 року № 11-23-0.6-6689/2-18, в якому проінформовано орган державної виконавчої служби про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого також додано копію листа від 07.04.2018 року № 3-4072/0-3912/6-17 ОСОБА_2 про результат розгляду його заяв від 31.10.2016 року. Позивач фактично не погоджується з відмовою, наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області за результатами розгляду заяв позивача, оскільки вважає, що даною відмовою не враховано обставини, встановлені під час судового розгляду справи № 823/87/17. Суд першої інстанції зазначив, у разі незгоди із рішенням у формі листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2017 року № 3-4072/0-3912/6-17, що прийняте за результатом розгляду заяв ОСОБА_2 від 31.10.2016 року Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання його протиправним і скасування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за приписами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов'язків.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону 1404-VIII передбачено, що серед іншого, обов'язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, частиною 3 статті 18 Закону 1404-VIII визначено права виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 63 Закону 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто, виконавець зобов'язаний здійснювати примусове виконання рішень у відповідності до встановленого таким рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов'язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Як встановлено колегією суддів, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області на підтвердження повного фактичного виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року надано державному виконавцю лист 22.10.2018 року № 11-23-0.6-6689/2-18, в якому проінформовано орган державної виконавчої служби про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого також додано копію листа від 07.04.2018 року № 3-4072/0-3912/6-17 Позивачу про результат розгляду його заяв від 31.10.2016.

Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року по справі № 823/87/17 було розглянуто заяву ОСОБА_2 від 31.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність та надано відповідь, що оскільки ОСОБА_2 одночасно звернувся з двома заявами про надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення у власність двох земельних ділянок площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Яблунівської та Бобрицької сільських рад Канівського району, то ОСОБА_2 вправі звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з відповідним клопотанням та матеріалами в порядку визначеному ст. 118 Земельного кодексу України.

Проте, колегія суддів зазначає , що у частині 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

В свою чергу, такі дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для порівняння, у частині 9 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

У статті 118 ЗК України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 N 333 (Положення N 333) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за N 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення (Положення N 333) передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 N 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 N 883/5 (Наказ N 883/5)), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за N 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

З урахуванням вищенаведеного лист Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 22.10.2018 року № 11-23-0.6-6689/2-18, яким проінформовано орган державної виконавчої служби про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого також додано копію листа від 07.04.2018 року № 3-4072/0-3912/6-17 Позивача про результат розгляду його заяв від 31.10.2016 року за змістом та формою не може вважатись рішенням у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.

Разом з цим, порядок виконання рішень, за яким боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення передбачений у статті 63 Закону 1404-VIII.

У вказаній статті передбачено, що за рішенням, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем не вчинено дій щодо перевірки виконання рішення суду, а саме прийняття рішення Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у відповідності із частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України за заявами ОСОБА_2 вх. № 21509/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року та вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначено, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З урахуванням вищенаведеного, державним виконавцем, всупереч положенням ст. 63 Закону № 1404-VIII, не перевірено виконання судового рішення боржником, а тому постанова Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 57343309 є протиправною та підлягає скасуванню.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 57343309 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В.Земляна

І.О. Лічевецький