Справа № 813/2221/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2421/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Ворошилова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Карп`як О.О. об 11 год. 23 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 27 вересня 2018 року) у справі № 813/2221/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Кам'янка - Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області по незаконному виставленні йому вимоги від 07.05.2018 № Ф-7418-17 про стягнення 6428,28 грн. боргу зі сплати єдиного соціального внеску;

визнати протиправними дії Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області по незаконному нарахуванню йому єдиного соціального внеску за період з квітня 2017 року - квітень 2018 року;

визнати протиправною бездіяльність Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Кам'янка - Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області та Головного управління Пенсійного фонду України Львівської області, працівники яких не зняли позивача з обліку як платника ЄСВ.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що йому було неправомірно нараховано платіж по сплаті єдиного соціального внеску за період з квітня 2017 року по даний час. Так позивач наголосив, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець і сплачував єдиний соціальний внесок та інші платежі. У 2017 році позивачу виповнилося 64 роки і від працівників Кам'янка - Бузького відділення податкової інспекції він отримав інформацію, що з цього часу він не повинен сплачувати єдиного соціального внеску, оскільки являється пенсіонером. Однак, у лютому 2018 року позивач отримав повідомлення Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про необхідність сплати єдиного соціального внеску за 2017 рік в сумі 3791,00 грн. Не погоджуючись з вказаним повідомленням, позивач звернувся із листом - скаргою до начальника Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області в якій зазначив про неналежне виконання посадовими особами своїх посадових обов'язків щодо невнесення в базу даних відомостей про статус позивача. У відповідь на заяву позивачу надана відповідь про те, що він являється пенсіонером за вислугою років, а від сплати єдиного соціального внеску звільняються лише пенсіонери за віком. 17.05.2018 року на адресу позивача надійшла вимога ГУ ДФС у Львівській області про сплату боргу. Позивач не погоджується з рішенням про нарахування йому єдиного соціального внеску та вважає протиправною бездіяльність Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області і Кам'янка - Бузького ОУПФ України Львівської області, які полягають не знятті позивача з обліку як платника ЄСВ у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області (, 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) щодо виставлення вимоги від 07.05.2018 року № Ф-7418-17 на суму 6428,28 грн. Визнано протиправними дії Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області по нарахуванню ОСОБА_2 єдиного соціального внеску за період з квітня 2017 року по грудень 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на час вчинення Червоноградською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області дій щодо нарахування позивачу єдиного соціального внеску за період з квітня 2017 по 31.12.2017, та станом на момент вчинення ГУ ДФС України у Львівській області дій щодо виставлення позивачу вимоги від 07.05.2018 №Ф-7118-17 на суму 6428,28 грн., набрали чинності зміни внесені до п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії», які пом'якшують становище позивача, а саме скасовують обов'язок сплати ним єдиного внеску з моменту досягнення пенсійного віку.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, ГУ ДФС України у Львівській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що фізичні особи - підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не є пенсіонерами за віком у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і зобов`язанні нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2005 року призначена пенсія за вислугу років у відповідності з законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та їх сімей.

З 2014 року перебував на обліку в податковій інспекції як самозайнята особа.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку № 0194 від 05.04.2017 позивач зареєстрований у податковій інспекції як фізична особа - підприємець та з 01.04.2017 перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку третьої групи.

В лютому на адресу позивача від Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області надійшло повідомлення про необхідність сплати єдиного соціального внеску за 2017 рік в сумі 3791,00 грн.

Не погоджуючи з вказаним повідомленням про сплату внеску, позивач звернувся із заявою - скаргою до начальника Чорвоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, в якій зазначив, що з 2017 року звільнений від сплати єдиного соціального внеску, у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

У відповідь на вказану скаргу, на адресу позивача надійшла відповідь ГУ ДФС у Львівській області від 19.03.2018 № 10022/10/13-01-13-16, в якій зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла станом на 2017 рік) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Враховуючи викладене, у 2017 році фізична особа - підприємець, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та отримує пенсію на пільгових умовах (не за віком), повинна сплачувати єдиний внесок згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Винятків та пільг для зазначеної категорії фізичних осіб чинним законодавством не передбачено. Отже, у 2017 році ФО-П ОСОБА_2 повинен сплачувати єдиний соціальний внесок, а саме з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року як самозайнята особа, а у період з 01.04.2017 по 31.12.2017 як фізична особа - підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування ІІІ групи.

17.05.2018 позивач отримав вимогу ГУ ДФС у Львівській області № Ф-7418-17 від 07.05.2018 про стягнення боргу на суму 6428,28 грн.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI зазначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 05.11.1991 року № 1788- XII «Про пенсійне забезпечення» трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV пов'язується, зокрема, із досягненням 60 років.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років - 12.10.1996) право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше (пункт а); особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт б).

Відповідно до п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

З аналізу наведених вище правових норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що особи, яким пенсії призначені зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, позивач, будучи фізичною особою підприємцем, який отримує пенсію, досяг віку, а саме 02.12.2012, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , обрав спрощену систему оподаткування, звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 813/2221/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року