Справа № 826/5614/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5614/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2018 року (повний текст складено 26 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Департаменту захисту економіки національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не оформлення у місячний строк після завершення виконання позивачем завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції відповідних документів та ненадання їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій у відповідності до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, зобов`язати відповідача належним чином оформити документи, які підтверджують факт виконання позивачем завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій у відповідності до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не оформлення у місячний строк після завершення виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції відповідних документів та ненадання їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, - протиправною, зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України в особі Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України оформити належним чином документи, які підтверджують факт виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції, та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Департамент захисту економіки Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач був відряджений до управління захисту економіки в Луганській області для проходження стажування, під час якого приймав участь у плануванні та проведенні негласних слідчих дій, оперативно-розшукових заходів, однак він не залучався до виконання завдань, безпосередньо пов`язаних з проведенням заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності у координації з оперативним штабом з управління АТО, а тому відсутні підстави для оформлення документів про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, крім того такі документи подаються до відповідної комісії, а не до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що його відрядження в зону проведення антитерористичної операції жодним чином не пов`язано з післядипломною освітою, і під час відрядження він виконував роботу, яка була направлена на боротьбу з тероризмом, шляхом встановлення тіньових фінансових потоків забезпечення терористів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 22 серпня 2017 року №882 «Про організацію стажування працівників ДЗЕ» (а.с.23) відповідно до вимог ст.75 Закону України «Про Національну поліцію» та р.ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24 грудня 2015 року №1625, з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок, а також перевірки ділових якостей поліцейських відряджено для проходження стажування з 28 серпня по 27 грудня 2017 року, зокрема, до управління захисту економіки в Луганській області таких працівників, в тому числі, майора поліції ОСОБА_1 , старшого уповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі, лісовій галузі, сфері земельних відносин та інтелектуальної власності управління захисту економіки у м.Києві.

Відповідно до посвідчення про відрядження №6 від 28 серпня 2017 року (а.с.26), ОСОБА_1 виїхав в Луганську область на 122 дні з 22 серпня 2017 року до 27 грудня 2017 року де перебував в м.Сєвєродонецьк Луганської області.

Згідно з рапортами начальнику УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України від 11 вересня 2017 року, від 18 вересня 2017 року, від 25 вересня 2017 року, від 02 жовтня 2017 року, від 09 жовтня 2017 року, від 18 жовтня 2017 року, від 11 грудня 2017 року, від 18 грудня 2018 року та від 26 грудня 2017 року (а.с.28-63) позивач неодноразово здійснював виїзд до лінії розмежування в ході оперативного супроводження кримінальних проваджень №0000437 від 21 червня 2016 року СВ Попоснянського відділу ВП (завищення об`ємів виконаних робіт) щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами у сумі 130 тис. грн. та №3000595 від 01 вересня 2016 року за ч.1 ст.191 КК України (завищення вартості будівельних робіт).

За наслідком звернення представника позивача до начальника УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України з адвокатським запитом від 24 січня 2018 року (а.с.64) щодо повідомлення строку та на підставі якого наказу позивач був відряджений для проходження служби в УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України та надання довідки про безпосередню участь особи в проведенні антитерористичної операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на ім`я ОСОБА_1 , або повідомити підстави ненадання відповідних документів до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, листом від 11 січня 2018 року №864/39/111/01-2018 (а.с.65) повідомлено, що позивач проходив стажування УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України, під час якого брав участь у складанні оперативно-службових та процесуальних документів, ознайомлювався з використанням оперативних обліків під час виявлення, припинення, розслідування економічних злочинів, здійснював виїзд до м.Попасна та смт.Новотошківське, у зв`язку з проведенням слідчих дій та хоча його стажування проходило в районі проведення АТО, але не було пов`язане із заходами з протидії терористичної діяльності, яка координується оперативним штабом управління АТО, у зв`язку з чим відсутня можливість надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не оформленні відповідних документів відносно участі позивача в АТО та не направленні їх до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивачем виконувалися завдання, пов`язані із запобіганням та припиненням злочинної діяльності та забезпечення безпеки населення на території проведення антитерористичної діяльності, що за своєю природою є формою боротьби з тероризмом, а тому бездіяльність відповідачів у формі зволікання в формуванні відповідних документів позивача та скеруванні їх до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення у відповідний наказ є протиправною.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 75 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 24 грудня 2015 року №1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2016 року за №76/28206, затверджено Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, яким визначаються організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції) (п.1 р.1 Положення).

Відповідно до п.3 р.1 наведеного Положення метою післядипломної освіти є задоволення індивідуальних потреб працівників поліції в особистому професійному зростанні, забезпечення потреб держави у кваліфікованих кадрах високого рівня професіоналізму та культури, здатних компетентно і відповідально виконувати свої функції

Згідно з п.1 р.ІІІ цього Положення одним із видів післядипломної освіти є стажування, яке передбачає набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Пунктом 1 р.ІХ вказаного Положення встановлено, що стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Вичерпний перелік працівників поліції, які згідно з законом зобов`язані пройти стажування, визначені у п.2 р.ІХ наведеного Положення, зокрема:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву,

- для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не оскаржується наказ від 22 серпня 2017 року №882 «Про організацію стажування працівників ДЗЕ» (а.с.23), яким його відряджено для проходження стажування з 28 серпня до 27 грудня 2017 року до УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України, ним не заперечується факт проходження самого стажування у вказаний період, в матеріалах справи наявні копії індивідуального плану проходження стажування майора поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 (м.Сєвєродонецьк) в УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України з 28 серпня 2017 року по 27 грудня 217 року (а.с.108), звіту про виконання програми стажування, складений стажером ОСОБА_1 22 грудня 2017 року, погоджений керівником стажування та затверджений заступником начальника ДЗЕ НП України 03 січня 2018 року (а.с.110), відгуку-характеристики про виконання позивачем програми стажування від 22 грудня 2017 року, затвердженого заступником начальника ДЗЕ НП України 03 січня 2018 року (а.с.111).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суть даного спору стосується наявності у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, відповідно до п.1 якого цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

Згідно з п.2 цього Порядку передбачено, зокрема, що статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пункт 3 цього Порядку передбачає, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Згідно з п.4 вказаного Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, зокрема: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до п.5 вищезазначеного Порядку рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія).

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п.6 наведеного Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Пункт 8 цього Порядку передбачає, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Аналогічні норми містяться у Положенні про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженому наказом МВС України від 23 травня 2016 року №405, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2016 року за №857/28987, зокрема, п.1 р.ІІІ цього Положення передбачає, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про: безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції; перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Згідно з п.2 р.ІІІ вищезазначеного Положення, комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів, зокрема, витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень) (п. 3 розділу ІІІ цього ж Положення).

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що чинним законодавством України, яке регулює питання щодо процедури надання статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення визначений чіткий алгоритм дій щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, однією з умов якого є розгляд документів відповідною комісією утвореною міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи.

Тобто, вищенаведені норми передбачають обов`язок органу Національної поліції або у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особою самостійно подати відповідні документи не до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, а до відповідної комісії, якою є комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України згідно з наказом МВС України від 23 травня 2016 року №405.

Разом з тим, у відповідача були відсутні підстави здійснювати оформлення та подачу відповідних документів щодо позивача до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, оскільки законодавством, що регулює спірні правовідносини не встановлено відповідного обов`язку відповідача, який зобов`язаний діяти виключно в межах наданих йому повноважень.

У даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання органу Національної поліції подати відповідні документи саме до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, однак відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що ДЗЕ НП України та УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НП України не наділені повноваженнями щодо оформлення та направлення документів необхідних для надання позивачу статусу учасника бойових дій до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання вчинити дії щодо оформлення належним чином документів про виконання майором поліції Денисенком Є.А. завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції, та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки національної поліції України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова