Справа № 640/2107/19
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 лютого 2019 року м. Київ № 640/2107/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни
доМіністерства юстиції України Державного підприємства «Національні інформаційні системи»
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна (надалі - позивач) звернулась до суду з даним позовом, якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 25.10.2018 № 3348/5 "Про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", яким було вирішено тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 місяців;

- зобов'язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" відновити доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2019 відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

26 лютого 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника позивача - адвоката Гамей В.В. про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії оскаржуваного рішення (наказу) до вирішення справи та набрання рішенням законної сили;

- зобов'язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та до ухвалення рішення у даній справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що внаслідок блокування доступу до Державного реєстру, позивач фактично позбавлена гарантованого права на працю та отримання доходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відтак, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

Дослідивши матеріали заяви, суд встановив, що предметом позову, який поданий позивачем до суду, є правомірність винесеного відповідачем наказу про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії такого наказу, представник позивача вказує що нотаріальна діяльність є єдиним джерелом доходу позивача, а відтак дія оскаржуваного наказу про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суперечить нормам чинного законодавства та порушує конституційне право на працю.

Проте, приписами статті 34 Закону України «Про нотаріат» регламентовані повноваження нотаріусів та зазначено, що дії, пов'язані з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, є не єдиним видом нотаріальної діяльності, а тому доводи позивача про те, що відповідач фактично позбавляє її можливості здійснювати нотаріальну діяльність, яка є єдиним джерелом доходу є помилковими.

Водночас, будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких остання звернулась у своїй заяві про забезпечення позову, не надано.

Отже, з урахуванням викладеного, суд не вбачає підстави для задоволення заяви про забезпечення даного позову.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 150-158, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович