Справа № 1440/1705/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/1705/18

Категорія:8.3. Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:21.09.18.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (далі ППР) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- №31993-00 від 25 липня 2017 року прийняте відповідачем на суму 16 454,60 грн. за 2016 рік;

- №0-1422 від 27 квітня 2018 року прийняте відповідачем на суму 38 210,98 грн. за 2017 рік;

- №0-1422 від 27 квітня 2018 прийняте відповідачем на суму 43 489,60 грн. за 2017 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що є власником нежитлових приміщень: цеху безалкогольних напоїв та машино-тракторних майстерень. Зазначені об'єкти є будівлями промисловості, а тому відповідно до п.п. "є" п.266.2.2. ст. 266 ПК України, вони не є об'єктами оподаткування вказаним податком.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Проти позову надав відзив, в якому свою позицію обґрунтував наступним. Відповідно до п.п.266.1.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Згідно п.п.266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме мано та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Підпунктом "є" п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об'єктами оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Відповідно до п.1 та 4 ст. 62 ГК України підприємством є самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому ГК України, та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. Конституція України та ЦК України закріпили право приватної власності. Суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками буд-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Отже, об'єкти нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у т.ч. тих, які здійснюють підприємницьку діяльність, не визначені пп. "є" п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України як об'єкти нерухомості, що не є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Враховуючи викладене, на виконання вимог п.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, позивачу нараховано податок за 2016 рік від 25 липня 2017 року №31993-00 на суму16 454,60 грн. та 2017 рік від 27 квітня 2018 року №0-1422 на суму 38 210,98 грн. за нерухоме майно площею 6 284,7 кв. метрів, належна частка 2 388,18 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_2.

Також, нараховано податок за 2017 рік від 24 липня 2018 року №0-1422 на суму 43 489,6 грн. за нерухоме майно площею 2 718,1 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_1.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, НОМЕР_1) до ГК ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв,54001, 39394277) задоволений.

Визнано протиправним та скасовано ППР ГУ ДФС у Миколаївській області №31993-00 від 25 липня 2017 року.

Визнано протиправним та скасовано ППР ГУ ДФС у Миколаївській області №0-1422 від 27 квітня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано ППР ГУ ДФС у Миколаївській області №0-1422 від 27 квітня 2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_3 НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 2 114,40 грн.

В апеляційній скарзі ГУ ДФС у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги: об'єкт нерухомості (комплекс), який на праві власності належить позивачу, навіть за наявності у нього статусу ФОП, не підпадає під дію п. "є" пп. 266.2.2. п.266.2 ст. 266 ПК України. Цим пунктом охоплюється нерухомість, яка використовується ФОП у власній господарській діяльності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджені судом апеляційної інстанції наступні обставини справи.

ОСОБА_3 мешкає на території смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області.

З 2010 року ОСОБА_3 є власником 38/100 комплексу нежитлових будівель, а саме машинно-тракторних майстерень за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 6 284,7 кв.м.

З 2015 року ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення - цеху безалкогольних напоїв, за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2 718,1 кв.м.

29 березня 2016 року Кривоозерська селищна рада ухвалила рішення №9 "Про затвердження податку на майно (в частині податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки)", яким встановлено ставку податку в розмірі нежитлової нерухомості в розмірі 0,5% від заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного року.

25 липня 2017 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято ППР №31993-00 про визначення ОСОБА_3 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2016 рік в сумі 16 454,6 грн. за об'єктом нежитлове приміщення машино-тракторні майстерні за адресою: АДРЕСА_2.

27 квітня 2018 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято ППР №0-1422 про визначення ОСОБА_3 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2017 рік в сумі 38 210,98 грн. за об'єктом нежитлове приміщення машино-тракторні майстерні за адресою: АДРЕСА_2.

27 квітня 2018 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято ППР №0-1422 про визначення ОСОБА_3 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2017 в сумі 43 489,60 грн. за об'єктом нежитлове приміщення цеху безалкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач не погодився з прийнятими рішеннями та звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що цех безалкогольних напоїв та машино-тракторні майстерні є будівлями промисловості, та відповідно до п.п. "є" п.266.2.2. ст. 266 ПК України не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до ст. 266 ПК України об'єкт оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. "є" п.266.2.2. ст. 266 ПК України не є об'єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Системне тлумачення пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню.

Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв'язок об'єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пп. "е" та "і", на відміну від пункту "є".

Більш того, кожен з визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України буквених пунктів має прив'язку або до статусу суб'єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб'єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("г"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Буквальний аналіз п."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств".

При цьому, законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб'єкта власності.

За положеннями пп.14.1.1291. п.14.1 ст. 14 ПК України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (пп. "г").

Відповідно до п.5.3 ст. 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507. будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який, в свою чергу, включає підкласи: 1251,1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2- "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В "Добувна промисловість та розроблення кар'єрів", С "Переробна промисловість", О "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", Е "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та Р "Будівництво".

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об'єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Положеннями ст. 62 ГК України визначено, що підприємство, це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Таким чином, застосування п."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

В межах спірних відносин наявна лише одна з обов'язкових умов - виробничі приміщення.

Відтак, об'єкт нерухомості (комплекс), який на праві власності належить позивачу, навіть за наявності у нього статусу ФОП, не підпадає під дію п."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.

За таких підстав, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №806/2461/17.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України).

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- №31993-00 від 25 липня 2017 року на суму 16 454,60 грн. за 2016 рік;

- №0-1422 від 27 квітня 2018 року на суму 38 210,98 грн. за 2017 рік;

- №0-1422 від 27 квітня 2018 на суму 43 489,60 грн. за 2017 рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук'янчук О.В. Ступакова І.Г.