Справа № 0540/8869/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року справа №0540/8869/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Шишова О.О., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року (повне судове рішення складено 25 жовтня 2018 року у м. Слов'янську) у справі № 0540/8869/18-а (суддя в І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління по призначенню соціальних допомог та компенсацій департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправним та скасування рішення від 01.09.2018 по особовій справі № 21948 про відмову в призначенні субсидії, та зобов'язання призначити субсидію за місцем мешкання: м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 5/104, з 01.05.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні субсидії, оскільки чоловік позивача ОСОБА_3, який зареєстрований за місцем проживання позивача, але фактично з нею не проживає з лютого 2016 року, 31.08.2017 виїхав за межі України, але впродовж 60 днів назад на територію України не повернувся, а позивач не надала відповідачу відомостей про його доходи як члена сім'ї. Проте, позивач зазначає, що повідомляла відповідача у відповідних заявах про факт не проживання разом з чоловіком і крім того, відповідачем проводилися перевірки даного факту, що і було відображено в актах перевірки, а не надання відомостей про доходи чоловіка не були для відповідача перешкодою для нарахування і виплати субсидії в період з 01.08.2016 по 30.04.2017 та з 01.05.2017 по 30.04.2018. Отже, єдиною підставою для відмови в призначенні субсидії позивач вважає виїзд її чоловіка 31.08.2017 за межі України та не повернення на територію України понад 60 днів, незважаючи на те, що позивачем була надана відповідачу довідка про те, що чоловік позивача в вересні 2017 року був затриманий правоохоронними органами Грецької Республіки і засуджений та відбуває покарання на території зазначеної країни, тому він не має будь-якого заробітку (доходу) за межами України та фізично не має можливості повернутися в Україну. Позивач вважає, що дана обставина не може бути підставою для відмови в наданні субсидії з 01.05.2018, а відповідач до обставин позивача поставився з надмірним формалізмом, тому рішення відповідача про відмову в призначенні субсидії є незаконним та підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, що були викладені в позовній заяві, зазначено, що судом першої інстанції неповно з'ясовано всі обставини справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно Інформації про стан субсидії в домогосподарстві за даними Єдиного державного реєстру отримувачів субсидій Міністерства соціальної політики, з 01.08.2016 по 30.04.2017 та з 01.05.2017 по 30.04.2018 позивачу були призначені субсидії з оплати житлово-комунальних послуг (а.с.14).

29.05.2018 позивач звернулась до Управління з наданням відповідного пакету документів (заява та декларація) з питання призначення субсидії на наступний (неопалювальний) період.

01.06.2018 від позивача надійшла заява на адресу міської комісії з розгляду питань призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, житлових субсидій, надання пільг щодо розгляду питання призначення субсидій в зв'язку з наявністю підстав, передбачених п. 7, 8 Положення про порядок призначення житлової субсидії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення № 848) (а.с.26).

Однак, рішенням відповідача по справі №21948 від 01.09.2018 в призначенні субсидії за заявою від 29.05.2018 відмовлено.

Відповідачем в рішенні зазначено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім'ї члена господарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії і в цьому періоді відсутні доходи, що враховуються під час призначення житлової субсидії, або вони не сплатили єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Також, відповідачем у спірному рішенні зазначено, що згідно п. 7 вказаного вище Положення, оскільки житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли член домогосподарства або член сім'ї особи із складу домогосподарства перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (а.с.9).

На адресу позивача від Управління було надіслано повідомлення від 04.09.2018 вих.№03-02/1073 про не призначення житлової субсидії з 01 травня 2018 року згідно рішення комісії (протокол №30 від 21.08.2018) на підставі акту обстеження - перебування за кордоном сукупно 60 днів (а.с.10-11).

Довідкою посольства України в Грецькій Республіці від 13.06.2018 №6125/19-091-1022 підтверджено відбування покарання ОСОБА_3 на території Грецької Республіки (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено у наданні субсидії на житлового-комунальні послуги позивачу, оскільки ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою проживання позивача, знаходиться за межами України більше 60-ти днів і, відповідно, не сплачує ЄСВ, а Положення № 848 не містить такої підстави для призначення житлової субсидії, як відбування покарання за злочин на території іншої держави, і такий випадок не входить до переліку випадків, коли може бути прийнято позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії.

З такими висновками колегія суддів погоджується та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначає Положення № 848.

Згідно пункту 2 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до пункту 3 Положення № 848, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Пунктом 4 Положення № 848 передбачено, що субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу.

На підставі п.7 Положення № 848, за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадку, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 цього Положення.

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

У містах Києві та Севастополі, обласних центрах і містах обласного значення у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім'ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення субсидії, є такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії може бути прийнято лише у разі, коли такі особи:

перебувають у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком (довідкою) лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я;

на момент призначення житлової субсидії сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначенням житлової субсидії або сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед місяцем, в якому житлова субсидія призначається без звернення громадянина. При цьому особі, яка працює за строковим трудовим договором, житлову субсидію за рішенням комісії може бути призначено лише у разі, коли строк дії строкового трудового договору є більшим, ніж строк, на який призначається житлова субсидія.

В матеріалах справи міститься інформація Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14.06.2018 №04-12-3493 (а.с.27), згідно змісту якої суд встановив, що у приміщенні, на яке була встановлена субсидія позивачу, в квартирі зареєстровані ще ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3, чоловік позивачки, відбуває покарання за злочин на території іншої держави і відповідно не має доходів та не сплачує єдиний соціальний внесок (далі - ЄСВ), що є підставою для відмови у призначенні житлової субсидії відповідно до Положення № 848 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022» змін до порядку призначення субсидії.

Відповідно до п.13 Положення № 848, для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Заява та декларація можуть бути надіслані структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання заявника (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання) поштою або в електронній формі через офіційний веб-портал Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з накладенням електронного цифрового або електронного підпису, створеного шляхом додавання до заяви в електронній формі ідентифікаційних даних декларанта, підтверджених у процесі автентифікації з використанням електронної системи ідентифікації, що використовує базу клієнтських даних банків.

Пунктом 14 передбачено, що для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п'ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про: склад зареєстрованих у житлових приміщеннях (будинках) осіб - органами місцевого самоврядування або уповноваженими ними органами; забезпеченість громадян житловою площею та комунальними послугами - управителями, об'єднаннями, виконавцями комунальних послуг.

Положенням № 848 передбачено, що рішення про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії.

Рішення комісії про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду.

Як вбачається з п.7 Положення № 848, житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім'ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення).

До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Наведене Положення № 848 є публічним правовим актом, норми якого є імперативними, тобто розширеному тлумаченню не підлягають.

Отже, на думку суду, відповідачем правомірно відмовлено у наданні субсидії на житлового-комунальні послуги позивачу, оскільки ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою проживання позивача, знаходиться за межами України більше 60-ти днів і, відповідно, не сплачує ЄСВ.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок місцевого суду, що Положення № 848 не містить такої підстави для призначення житлової субсидії, як відбування покарання за злочин на території іншої держави, і такий випадок не входить до переліку випадків, коли може бути прийнято позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч.2 ст. 2 КАС України, зобов'язаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На підставі ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта щодо неповідомлення належним чином про призначення розгляду справи в спрощеному провадженні, час та місце розгляду справи, що позбавило права на особисту участь та надання пояснень, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 6 цієї статті зазначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року відкрито провадження у справі № 0540/8869/18-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Копія ухвали отримана позивачем відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20).

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає з боку місцевого суду порушення норм процесуального законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 0540/8869/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 27 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов