Справа № 818/3156/15
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа №818/3156/15

адміністративне провадження №К/9901/14002/18, К/9901/14005/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Анцупова Т.О., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. (суддя - Соп'яненко О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016р. (судді - Рєзнікова С.С., Старостіна В.В., Бегунець А.О) у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2015р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому, з враховуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни щодо не включення кредиторських вимог позивача в сумі 44792,95 грн. до реєстру кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк»;

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни щодо не повідомлення про акцептування вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, сайті неплатоспроможного банку та в доступному місці в приміщенні ПАТ «ВіЕйБі Банк»;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до реєстру кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» з віднесенням вимог в сумі 44792,95 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачами безпідставно не включено її до реєстру вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016р., позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 щодо не включення кредиторських вимог ОСОБА_3 в сумі 44792 грн. 95 коп. до реєстру кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», не повідомлення про акцептування вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, сайті неплатоспроможного банку та в доступному місці в приміщенні ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до реєстру кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» з віднесенням вимог в сумі 44792 грн. 95 коп. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

З такими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодились відповідачі, звернулись з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просили їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Фонд гарантування вкладів в обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що судами попередніх інстанцій не вірно застосовано норми матеріального права, зокрема протиправно ототожнено два реєстри, які складаються Уповноваженою особою і є різними за суттю, змістом та призначенням, а саме Загальний реєстр вкладників та Акцептований реєстр кредиторів, а також не досліджено які кошти отримані позивачем і яка заява і про включення до якого реєстру направлялась позивачем до Уповноваженої особи.

Посилається на те, що реєстр акцептованих вимог кредиторів затверджується дирекцією Фонду виключно на підставі складеного реєстру акцептованих вимог кредиторів, який складається у відповідності до ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи, що у Фонду відсутня будь-яка інформація щодо позивача як кредитора ПАТ «ВіЕйБі Банк», Фондом не вчинено жодних протиправних дій щодо не включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що гарантована сума вкладу в граничних розмірах відшкодування була повернута позивачу Фондом гарантування, виплата ж залишкових коштів, які перевищують розмір гарантованої суми, підлягають виплаті в порядку черговості, передбаченій ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Посилається на те, що позивач включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі банк», а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Заперечуючи проти касаційних скарг позивач просить у їх задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» («ВіЕйБі Банк) укладено договори банківського вкладу, зокрема:

1) від 30.05.2014р. №801960/2014 на суму 3200 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 внесено кошти у розмірі 3200 доларів США, що еквівалентно 37649,89 грн., що підтверджується копією квитанції;

2) від 08.01.2014р. №719455/2014 на суму 2000 грн. Згідно копії квитанції 08.01.2014р. кошти в сумі 2000 грн. були перераховані ПАТ «ВіЕйБі Банк», 20.01.2014р. депозит було поповнено на суму 98000 грн.;

3) від 08.01.2014р. №719418/2014 на суму 9000 грн. Як свідчать надані копії квитанцій, 08.01.2014р. кошти в сумі 9000 грн. були залучені на вклад, 20.01.2014р. вклад поповнено на суму 9000 грн.;

4) від 08.01.2014р. №719480/2014 на суму 1000 доларів США. Згідно копії квитанції 08.01.2014р. ці кошти (еквівалент у гривнях - 7 993 грн.) були залучені на вклад;

- від 08.01.2014р. №719526/2014 на суму 1000 євро. 08.01.2014р. ці кошти була перераховані на вклад у банку.

19.03.2015р. правлінням НБУ прийнято постанову №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

20.03.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2015р. позивач направила заяву про включення її до реєстру кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на суму 44792,95 грн.

Відповідно до наданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною М.А. довідки вбачається, що гарантована сума - 2744,34 грн. була виплачена 02.05.2015р., 24.02.2015р. виплачено 153105,04 грн. - під час дії тимчасової адміністрації, 44150,62 грн. - виплачено під час ліквідації.

Факт виплати 31.03.2015р. коштів в розмірі 44150,62 грн. підтверджується наданою позивачем копією заяви на отримання переказу.

Невиплаченими залишились 1312,74 доларів США із суми вкладу, що станом на 20.03.2015р. становить 30710,30 грн. та відсотки за вкладами в сумі 14082,65 грн.

Позивач вважаючи що її протиправно не включено до реєстру кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_3 є вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк» в розумінні положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому не включення її до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів, порушує її право на визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при прийняті рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Розглядаючи справу та приймаючи рішення по суті позовних вимог суди вважали, що між сторонами існує публічно-правовий спір, у зв'язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

З такими висновками судів колегія не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувала справа №826/7532/16 з аналогічними правовідносинами, а саме: позивач - фізична особа вкладник банку; відповідачі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії; предмет позову - зобов'язання Уповноважену особу Фонду внести зміни та включити кредиторські вимоги Векшиної Л. С. у розмірі 4562668,22 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», зобов'язання Фонд затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо внесення кредиторських вимог Векшиної Л. С. у розмірі 4562668,22 грн.

Вирішуючи зазначений спір Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018р. дійшла наступного правового висновку.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону №4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у ч. 3, 5 ст. 22 Закону України від 14.05.1992 №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги щодо вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

На підставі викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Зазначене дає підстави стверджувати, що спір в цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть та суб'єктний склад спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За правилами частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини 6 зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У справі, що розглядається, предметом позову є спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а не до реєстру вкладників, як було заначено судами попередніх інстанцій. Про вказане свідчить наявна в матеріалах справи заява позивача від 17.04.2015р., адресована Уповановаженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБІ Банк» Славкіній М.А., в якій позивач просила включити її до реєстру кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» та визнати кредиторські вимоги на суму 44792, 95 грн.

За таких обставин, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у цій категорії справ, колегія суддів дійшла висновку, що спір в цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст. 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Керуючись ст. 242, 343, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016р. - скасувати.

Провадження у справі №818/3156/15 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною ат зобов'язання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що спір може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук