Справа № 405/7837/17
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/7837/17
Провадження №2-а/405/321/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тюпі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 405/7837/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25006) до старшого сержанта поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 (вул. Юрія Бутусова, буд. 22-Б, м. Кропивницький, 25030) про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до відповідача старшого сержанта поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2, в якому (позові) просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати винесену відповідачем постанову серії БР № 882993 від 26.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.5, п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 26.12.2017 року близько 15 год. 00 хв. він (позивач) керував автомобілем Шевроле, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницький, в районі перехрестя просп. Винниченка та вул. Шульгіних він (позивач) під'їхавши до світлофору зупинився на червоний сигнал світлофору та коли загорівся зелений сигнал світлофору, що дозволяє рух, він (позивач) почав рухатися, але з тротуару на проїзну частину дороги вибіг хлопчик і опинився між його (позивача) машиною та машиною працівників поліції. Керуючись пунктом 9.5 Правил дорожнього руху він (позивач) застосував звуковий сигнал, щоб застерегти хлопчика від переходу вулиці, та запобігти аварійній ситуації на дорозі. Враховуючи, що в пункті 9.16 Правил дорожнього руху звуковий сигнал вважається попереджувальним, то й відповідальність має бути згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП. Після цього, він (позивач) продовжив рух просп. Винниченка і був зупинений працівниками патрульної поліції. Він (позивач) здійснив зупинку біля краю проїзної частини дороги, не перешкоджаючи дорожньому руху. В цей час біля його (позивача) автомобіля зупинився автомобіль поліції. З нього вийшов водій, який, підійшовши до нього (позивача), представився працівником поліції м. Кропивницького, назвав нерозбірливо своє прізвище, після чого він (позивач) попросив пред'явити для ознайомлення посвідчення. Надалі інспектор попросив показати документи, що він (позивач) і зробив, що засвідчує запис з його (позивача) телефону. Не зрозуміло, чим мотивувався інспектор, коли вписував до постанови ст. 126 КУпАП. Перевіривши його (позивача) документи, інспектор Яновський І.Г., склав постанову серії БР № 882993 від 26.12.2017 року про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності. При цьому, його (позивача) пояснення про відсутність в його діях правопорушення були проігноровані. Крім того, відповідач, проігнорувавши вимоги ст. ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП, не сповістив його (позивача) про час та дату розгляду справи, не опитав його (позивача) та свідків, не дав можливості заявити клопотання по справі, не дослідив докази. Під час розгляду справи відповідач не ознайомив його (позивача) з матеріалами справи, не дав змоги давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, позбавив права користуватися юридичною допомогою адвоката, та розглянув справу без його (позивача) участі. Крім того, відповідач не з'ясував: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винний він (позивач) в його вчиненні, чи підлягає він (позивач) адміністративній відповідальності, та не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі зазначеного, позивач вважає дії відповідача протиправними, а прийняту відповідачем постанову такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, до адміністративного позову позивачем додано як доказ по справі матеріали відео зйомки з місця адміністративного правопорушення від 26.12.2017 року, які містяться на носії інформації - DVD-R диску, позначеному заводським написом «VaiuePack».

Ухвалою від 12.01.2018 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху, зі встановленням позивачу строку для усунення недоліків адміністративного позову та запропоновано позивачу в установлений строк усунути вказані в ухвалі недоліки адміністративного позову, а саме: зазначити обґрунтування порушення прав, свобод, інтересів позивача діями відповідача, а також винесеною останнім постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 882993 від 26 грудня 2017 року, надати власне письмове підтвердження про те, що ним (позивачем) не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також подати копію постанови БР № 882993 від 26 грудня 2017 року у стані, при якому можливе її прочитання.

Після усунення позивачем наведених в ухвалі від 12.01.2018 року недоліків адміністративного позову ухвалою від 25.05.2018 року зазначений адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача старшого сержанта поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 надійшов відзив на адміністративний позов, зареєстрований в суді 06.06.2018 року за вх. № 14533, в якому (відзиві) відповідач по суті адміністративного позову зазначив, що 26.12.2017 року при здійсненні патрулювання екіпажем (відповідачем та його напарником), було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме те, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, в м. Кропивницькому на перехресті проспекту Винниченка та вул. Шульгіних, подав звуковий сигнал без необхідності в межах населеного пункту, чим порушив п. 9.5 Правил дорожнього руху, та не пред'явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія категорії «В», свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, в звязку з чим ним (відповідачем) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 882993 від 26.12.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., та яка (постанова) відповідає всім вимогам закону, а її зміст обставинам правопорушення. На підставі зазначеного, відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Крім того, у вищевказаному відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що по технічним причинам відео фіксацію процедури розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, надати не представляється можливим.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило.

Клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін по справі до суду не надходили.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення проти позову відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.12.2017 року старшим сержантом поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 882993 від 26.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 9.5, п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 26.12.2017 року о 15 год. 13 хв. в м. Кропивницькому на перехресті проспекту Винниченка та вул. Шульгіних, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, подав звуковий сигнал без необхідності в межах населеного пункту та не пред'явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 9.5, п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху та чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивачем оскаржуються дії відповідача, а також правомірність винесеного суб'єктом владних повноважень - старшим сержантом поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 рішення у формі постанови серії БР № 882993 від 26.12.2017 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, відповідно до положень яких особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Щодо інкримінування субєктом владних повноважень особі, яка притягається до адміністративної відповідальності порушення вимог п. 9.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 9.5 Правил дорожнього руху подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Статтею 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Об'єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у галузі забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у формі порушення правил дорожнього руху (крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 КУпАП), зокрема, порушення правил користування звуковими сигналами у населених пунктах. Склади таких правопорушень - тільки формальні.

Суб'єкт адміністративного правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Надаючи оцінку правомірності дій відповідача, а також правомірності винесеної ним постанови серії БР № 882993 від 26.12.2017 року в частині інкримінування позивачу порушення вимог п. 9.5 Правил дорожнього руху, судом відзначається, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження безпідставного застосування позивачем звукового сигналу у населеному пункті, як і не надано доказів на спростування тверджень позивача про те, що звуковий сигнал ним був застосований для попередження пішохода, який вибіг на проїжджу частину дороги.

З огляду на зазначене, беручи до уваги твердження позивача про використання попереджувального звукового сигналу для запобігання дорожньо-транспортній пригоди, при цьому, зазначене твердження позивача не спростоване відповідачем шляхом надання суду належних та допустимих доказів, - суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем вимог п. 9.5 Правил дорожнього руху та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 125 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем не вірно кваліфіковано дії щодо безпідставного, як на думку відповідача, застосування попереджувального звукового сигналу за ст. 125 КУпАП, а не ч. 2 ст. 122 КУпАП, судом відзначається, що таке твердження є помилковим, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до п.п. «а» та п.п. «б» п. 9.1 Правил дорожнього руху попереджувальними сигналами, зокрема, є:

а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;

б) звукові сигнали.

Згідно з вимогами п. 9.2 Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З огляду на викладене, судом відзначається, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами у вигляді світлових покажчиків повороту при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів (світлових покажчиків повороту) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

При цьому, порушення правил користування попереджувальними сигналами у вигляді звукових сигналів під дію ч. 2 ст. 122 КУпАП не підпадає, тому таке порушення слід кваліфікувати за ст. 125 КУпАП, як інші порушення правил дорожнього руху, на підставі чого, суд констатує правомірність дій відповідача в частині кваліфікації як безпідставне користування звуковими сигналами у населених пунктах саме за ст. 125 КУпАП.

Щодо інкримінування субєктом владних повноважень особі, яка притягається до адміністративної відповідальності порушення вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен, крім іншого, мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Об'єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у галузі забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка не надала для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Суб'єкт адміністративного правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Надаючи оцінку правомірності дій відповідача, а також правомірності винесеної ним постанови серії БР № 882993 від 26.12.2017 року в частині інкримінування позивачу порушення вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, судом відзначається, що відповідно до наданих позивачем в якості доказу по даній справі матеріали відео зйомки від 26.12.2017 року у вигляді відео файлів «IMG_0424» та «IMG_04251», які містяться на носії інформації - DVD-R диску, позначеному заводським написом «VaiuePack», зазначені відео файли містять відеозаписи з транспортного засобу позивача та на яких (відеозаписах) зафіксовано предявлення позивачем працівникам патрульної поліції: посвідчення водія на право керування транспортним засобом - відео файл «IMG_0424»; реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - відео файл «IMG_04251»., на підставі чого суд приходить до висновку про необґрунтованість дій відповідача по висуненню позивачу у вину порушення вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху.

З огляду на зазначене, беручи до уваги твердження позивача про дотримання ним вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, що підтверджено дослідженими судом вищевказаними відеоматеріалами, наданими позивачем в якості доказу по даній справі, при цьому, зазначене твердження позивача та надані ним докази не спростовані відповідачем шляхом надання суду належних та допустимих доказів на спростування виконання позивачем відповідних вимог Правил дорожнього руху, - суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та обєктивного зясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов в частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 882993 від 26.12.2017 року відносно ОСОБА_1, як така, що винесена суб'єктом владних повноважень старшим сержантом поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, - закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10. 2017 року, ст. 125, ч. 1 ст. 126, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 10.10. 2001 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25006) до старшого сержанта поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 (вул. Юрія Бутусова, буд. 22-Б, м. Кропивницький, 25030) про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 882993 від 26.12.2017 року, винесену старшим сержантом поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кропивницький ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 за порушення п. 9.5, п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова