Справа № 824/238/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

01 березня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/238/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” до управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанови та припису,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” звернулось до суду із адміністративним позовом до управління Держпраці у Чернівецькій області про:

- визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.02.2019 року №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ІП-1ФС/064.

- визнання протиправною та скасування припису про усунення виявлених порушень №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ від 28.01.2019 року в частині порушень, що зазначені в пунктах 1-3.

Разом з адміністративним позовом товариством з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” подано заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.02.2019 року №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ІП-1ФС/064 до набрання судовим рішенням законної сили;

- зупинення дії припису про усунення виявлених порушень №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ від 28.01.2019 року до набрання судовим рішенням законної сили;

- заборони здійснювати стягнення на підставі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.02.2019 року №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ІП-1ФС/064 до набрання судовим рішенням законної сили.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі примусового виконання оскаржуваної постанови в порядку Закону України “Про виконавче провадження” №1404-VIII від 02.06.2016 року, товариство з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” може зазнати негативних фінансових наслідків у вигляді стягнення не лише штрафної санкції, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження.

Заявник вважає, що потребує заходів забезпечення, оскільки повернення стягнутих коштів виконавчою службою з рахунків товариства буде складно здійснити через юридичну процедуру її повернення.

На думку заявника може відбутися безпідставне списання коштів з його рахунків, що призведе до зниження купівельної спроможності товариства як сільгоспвиробника на закупівлю товарів, робіт, послуг, пов'язаних з вирощуванням останнім сільгосппродукції; може відбутися накладення арешту на рухоме майно та заборону його використання, що є не прийнятним у період проведення товариством як сільгоспвиробником підготовки до посівних робіт; накладення арешту на рахунки, що призведе до затримки у виконанні поточних грошових зобов'язань, в першу чергу по виплаті заробітної плати, орендної плати, за користування земельними ділянками.

Заявник зазначав, що у випадку затримки ТМЦ, та не своєчасного виконання весняно-польових робіт. Існує ризик втрати частини урожаю сільськогосподарських культур, що завдасть товариству збитків, які можуть бути не відшкодовані.

На думку заявника виконання постанови ускладнює в майбутньому виконання судового рішення та приводить до потреби докласти значних зусиль для відновлення прав товариства у разі задоволення позову, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів товариства.

Заявник вважає, що при відкритті виконавчого провадження та винесенні постанови про арешт майна товариство буде позбавлене можливості зняти такий арешт навіть у випадку задоволення клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” про забезпечення позову, суд вважає, що відсутні підстави для її задоволення виходячи із наступного.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, з таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов'язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

Судом встановлено, що предмет позову становлять вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.02.2019 року №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ІП-1ФС/064 та припису про усунення виявлених порушень №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ від 28.01.2019 року в частині порушень, що зазначені в пунктах 1-3.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраних заходів забезпечення позову заявник стверджує, що примусове виконання оскаржуваної постанови ускладнить в майбутньому виконання судового рішення та призведе до потреби докласти значних зусиль для відновлення прав товариства у разі задоволення позову, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів товариства.

Зокрема, вважає, що при відкритті виконавчого провадження та винесенні постанови про арешт майна товариство буде позбавлене можливості зняти такий арешт навіть у випадку задоволення клопотання про забезпечення позову, призведе до безпідставного списання коштів з його рахунків, зниження купівельної спроможності товариства як сільгоспвиробника на закупівлю товарів, робіт, послуг, пов'язаних з вирощуванням останнім сільгосппродукції; може відбутися накладення арешту на рухоме майно та заборону його використання, що є не прийнятним у період проведення товариством як сільгоспвиробником підготовки до посівних робіт; накладення арешту на рахунки, що призведе до затримки у виконанні поточних грошових зобов'язань, в першу чергу по виплаті заробітної плати, орендної плати, за користування земельними ділянками.

Тобто, вимоги заявника про вжиття обраних ним заходів забезпечення позову обумовлені можливістю звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання та винесенням постанови про арешт майна товариства.

Щодо вказаного варто зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, № 1404-VIII (далі - Закон №1404).

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Проте, дослідженням матеріалів справи встановлено відсутність відомостей щодо звернення Управління Держпраці у Чернівецькій області до органів виконавчої служби з приводу відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність на момент звернення із даною заявою до суду доказів потенційного завдання позивачеві шкоди або збитків внаслідок звернення стягнення на його активи до надання судом правової оцінки оскаржуваною постановою.

Разом із цим, ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 10 ст. 56 Закону №1404 у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п'яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Проте заявником не надано суду доказів прийняття органами державної виконавчої служби постанови про накладення арешту на майно товариства.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що застосування судом обраного заявником заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах позивача про ймовірність вчинення відповідачем дій, спрямованих на примусове виконання оскаржуваної постанови та накладення арешту на його майно.

Щодо посилань заявника на те, що у випадку затримки ТМЦ, та не своєчасного виконання весняно-польових робіт існує ризик втрати частини урожаю сільськогосподарських культур, що завдасть товариству збитків, які можуть бути не відшкодовані, то такі є безпідставними, оскільки також свідчать тільки про певні доводи заявника, які можуть настати у майбутньому, а можуть й не настати.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини та відсутність належних доказів в обґрунтування своєї заяви, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та охоронюваним законом інтересам заявника, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову.

Крім того, судом встановлено, що заявник просить зупинити дію припису про усунення виявлених порушень №ЧВ-213/19/321/АВ/П/ від 28.01.2019 року. При цьому, варто зазначити, що припис про усунення виявлених порушень за своєю правовою природою не зумовлює порушення прав, свобод чи інтересів заявника, а тільки містить інформацію про необхідність усунути виявлені порушення до певного строку.

Окрім того, суд зазначає, що посилання заявника на протиправність оскаржуваної постанови та припису про усунення виявлених порушень є передчасними, оскільки вказана обставина підлягає встановленню під час судового розгляду справи.

Відтак, суд вважає, що заява товариства з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро”про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 2,6,9,150,151,154,155,243,248,256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю “Кельменці Агро” до управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанови та припису — відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов