Справа № ЗП-8/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

28 лютого 2019 р. м. ХерсонСправа № ЗП-8/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1, який діє як представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви

встановив:

Двадцять сьомого лютого 2019 р. ОСОБА_1 (представник заявників), який діє як представник ОСОБА_2 (далі - заявник 1), ОСОБА_3 (далі - заявник 2), ОСОБА_4 (далі - заявник 3), ОСОБА_5 (далі - заявник 4), ОСОБА_6 (далі - заявник 5), ОСОБА_7 (далі - заявник 6), ОСОБА_8 (далі - заявник 7), ОСОБА_9 (далі - заявник 8), ОСОБА_10 (далі - заявник 9), ОСОБА_11 (далі - заявник 10), ОСОБА_12 (далі - заявник 11), ОСОБА_13 (далі - заявник 12), звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві зазначив, що заявники займають посади в Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - Митниця ДФС у Херсонській області, митниця) та мають намір звернутися до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області про скасування наказів виконуючого обов'язки начальника митниці, а саме від 03.01.2019р. №3 «Про введення в дію Організаційної структури Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на 2019 рік», від 30.01.2019р. №46 «Про введення в дію переліку змін № 1 до Організаційної структури Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на 2019 рік», від 18.02.2019р. №78 «Про введення в дію переліку змін № 1 до штатного розпису Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на 2019 рік» та від 18.02.2019р. №73 «Про введення в дію переліку змін № 2 до Організаційної структури Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на 2019 рік».

До подачі позову вони вважають необхідним вжити заходи забезпечення позову шляхом: зупинення дії перелічених вище наказів та наказу про введення в дію штатного розпису, щодо якого ними не зазначено дати його прийняття та номеру.

Необхідність забезпечення позову мотивує тим, що в разі не застосування вищевказаного засобу забезпечення позову будуть грубо порушені права заявників та інших працівників Митниці ДФС у Херсонській області, так як вони вважають, що в названих наказах мова йде про фактичне усунення заявників від виконання посадових обов'язків та вивільнення великої кількості працівників за відсутності реорганізації Митниці ДФС у Херсонській області та за відсутності скорочення штату працівників з метою призначення на їх робочі місця інших осіб.

Також представник заявників зазначає, що вказані накази виконуючого обов'язки Митниці ДФС у Херсонській області мають очевидні ознаки протиправності, оскільки: постановлені не уповноваженою на те особою; суперечать наказу Держаної фіскальної служби України від 11.01.2016р. №17 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови», а також листу Державної фіскальної служби України від 13.11.2018р. №35098/7/99-99-01-02-17 «Про затвердження змін до Організаційної структури», на підставі яких нібито видані оскаржувані накази; суперечать Положенню про Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, затвердженому наказом Державної фіскальної служби України №593 від 18.09.2018р.

Посилаючись на приписи Положення про Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України №593 від 18.09.2018р. та Регламенту Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, затвердженого наказом Митниці ДФС у Херсонській області №544 від 20.12.2018р., представник заявників вказує, що призначити або звільнити чи перевести на іншу посаду щонайменше чотирьох з заявників, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вправі лише Голова ДФС України та в жодному разі не виконуючий обов'язки начальника Митниці.

Крім того, як на підставу вжиття заходів забезпечення позову представник заявників посилається й на те, що з керівним складом Митниці ДФС у Херсонській області, серед якого усі заступники начальника, які призначені на посаду наказами Голови ДФС України та керівники управлінь та відділів, не погоджувався проект змін до структури Митниці та штатного розкладу. Так само, працівники митниці та керівний склад не попереджався завчасно у встановленому законом порядку про внесення змін до Структури Митниці та штатного розкладу, равно як не отримували вказані особи, серед яких є заявники, і повідомлення про внесені зміни та з пропозиціями щодо зайнятості у нововеденій Структурі Митниці зі змінами; заявники не попереджалися про внесення змін до структури Митниці та не отримували повідомлення про подальше їх вивільнення.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 просить викликати заявників в судове засідання по розгляду заяви по забезпеченню адміністративного позову, а також його як представника заявників.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.3 ст.154 КАС України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи; лише у виняткових випадках, пов'язаних з недостатністю поданих заявником пояснень і доказів, суд може, але не зобов'язаний призначити розгляд такої заяви у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, вказаною правовою нормою установлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Статтею 151 КАС України визначений перелік видів забезпечення позову, до якого відноситься: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)заборона відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом ч.1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна, зокрема, містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008р. №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні положення щодо однієї з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі шляхом забезпечення позову містяться й у Главі 10 КАС України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року).

Наведені у ст.150 КАС України підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Оцінюючи наявність підстав для забезпечення позову, суд виходить з того, що в даному випадку представник заявників просить зупинити дію наказів в.о. начальника Митниці ДФС у Херсонській області, посилаючись, по-перше, на те, що ці накази мають очевидні ознаки протиправності. Такий свій висновок представник заявників мотивує наступним: накази прийняті неуповноваженою особою; суперечать наказу Держаної фіскальної служби України від 11.01.2016р. №17 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови», а також листу Державної фіскальної служби України від 13.11.2018р. №35098/7/99-99-01-02-17 «Про затвердження змін до Організаційної структури», на підставі яких нібито видані оскаржувані накази; суперечать Положенню про Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, затвердженому наказом Державної фіскальної служби України №593 від 18.09.2018р.

З цього приводу суд зазначає, що з матеріалів заяви не вбачається наявності саме очевидних ознак протиправності наказів виконуючого обов'язки начальника Митниці ДФС у Херсонській області від 03.01.2019р. №3, від 30.01.2019р. №46, від 18.02.2019р. №78 та від 18.02.2019р. №73.

Зі змісту цих наказів видно, що ними вводяться в дію зміни до Організаційної структури Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на 2019 рік та штатного розпису, які затверджені в.о. Голови Державної фіскальної служби України, що з урахуванням наданої заявниками в особі їх представника доказової бази на час розгляду цієї заяви суперечить їх доводам про прийняття наказів неуповноваженою особою та про їх невідповідність наказу ДФС України від 11.01.2016р. №17 і Положенню про Митницю ДФС затвердженому наказом Державної фіскальної служби України №593 від 18.09.2018р.

За таких обставин ознаки протиправності наказів, дію яких просить зупинити представник заявників, в будь-якому випадку мають установлюватись судом при оцінці їх законності, що можливе виключно при розгляді позовних вимог по суті, а не в межах вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Твердження представника заявників про те, що призначити, звільнити або перевести на іншу посаду окремих заявників має право виключно Голова Державної фіскальної служби України, а не виконуючий обов'язки начальника митниці, не можуть бути взяті до уваги, оскільки накази, які мають намір оскаржити заявники, не є наказами про призначення на посаду, звільнення чи переведення на іншу посаду.

Вказані накази не є актами індивідуальної дії, які б були прийняті стосовно конкретних осіб із числа заявників.

Доводи представника заявників про те, що заявників не попереджали завчасно та у встановленому законодавством порядку про внесення змін до структури митниці, штатного розкладу, а так само не повідомлялись про внесені зміни і пропозиції щодо зайнятості у нововведеній структурі митниці, також не можуть бути взяті до уваги з урахуванням предмету позову, з яким вони мають намір звернутись до суду. Такі доводи представника заявників заслуговують на увагу тоді, коли предметом спору є трудові відносини, тобто в межах розгляду справи щодо оскарження незаконного звільнення чи переведення на іншу посаду, що в даному випадку відсутнє.

Доводи представника заявників, що в разі не застосування заходів забезпечення позову будуть грубо порушені права заявників та інших працівників Митниці ДФС у Херсонській області, оскільки в наказах, які вони мають намір оскаржити, мова йде про фактичне усунення позивачів від виконання посадових обов'язків та вивільнення великої кількості працівників за відсутності реорганізації Митниці ДФС у Херсонській області та за відсутності скорочення штату працівників з метою призначення на їх робочі місця інших осіб, також є жодним чином не обґрунтованими.

Суд повторно звертає увагу на те, що накази, дію яких просять зупинити заявники, не являються правовими актами індивідуальної дії з питань призначення чи переведення на посаду, звільнення або проходження публічної служби саме заявниками. Твердження заявників про те, що цими наказами їх фактично усувають від виконання посадових обов'язків та звільняють за посад є лише припущеннями.

У зв'язку з вищевикладеним суд не знаходить підстав для висновку, що наразі існують обставини, які свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або істотно ускладнять чи унеможливлять ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявників, за захистом яких вони мають намір звернутися до суду.

Так само суд встановив відсутність на час вирішення цієї заяви обставин, які б свідчили про наявність очевидних ознак протиправності рішень суб'єкта владних повноважень у формі наказів, та порушення прав, свобод або інтересів заявників такими рішеннями.

З урахуванням викладеного суд також не вбачає необхідності здійснювати розгляд заяви у судовому засіданні.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, що не позбавляє заявників права повторно звернутись до суду із відповідною заявою, належним чином умотивованою.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника заявників про призначення розгляду заяви про забезпечення позову у судовому засіданні.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє як представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за участю третьої особи - Головного управління Держпраці у Херсонській області, про скасування наказів - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановляння ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Пекний А.С.