Справа № 569/10364/18
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Тимощука О.Я., pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капрала поліції Черняка Віталія Ігоровича про скасування постанови серії ВР № 119427 від 24.05.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капрала поліції Черняка Віталія Ігоровича про скасування постанови серії ВР № 119427 від 24.05.2018 року, винесену поліцейським роти № 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капралом поліції Черняк Віталієм Ігоровичем про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.05.2018 року постановою серії ВР № 119427 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 680 грн. 00 коп.

Згідно постанови від 24.05.2018 року о 17 год. 30 хв., позивач керуючи транспортним засобом (автобусом) MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1, в м. Рівне, по вул. Гагаріна, 16 Б по встановленому маршруту руху Рівне-Вараш, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, а саме: тріщину вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР України та п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною, крім того позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. 27.02.2019 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у адміністративному позові, просить їх задоволити.

В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. 27.02.2019 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача - ОСОБА_3 подано заяву, в якій позовні вимоги не визнає, просить у їх задоволенні відмовити та розгляд справи проводити без її участі у письмовому провадженні.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 24.05.2018 року інспектором була винесена постанова серії ВР № 119427 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1

Як зазначено у вказаній постанові, 24.05.2018 року о 17 год. 30 хв. в м. Рівне на вулиці Гагаріна, 16Б ОСОБА_1 керував транспортним засобом (автобусом) MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1, в м. Рівне, по вул. Гагаріна, 16 Б по встановленому маршруту руху Рівне-Вараш, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, а саме: тріщину вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР України.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Частиною другою статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбаченічастиною першоюцієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Згідно частини першої статті 121 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до вимог пункту 31.1. Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пункту 31.3. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; б) якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Пунктом 31.4. Правил дорожнього руху встановлено випадки, коли забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності окремих технічних несправностей і невідповідності певним вимогам, а саме, гальмової системи (пункт 31.4.1.), рульового керування (пункт 31.4.2.), зовнішніх світлових приладів (пункт 31.4.3.), склоочисників і склообмивачів вітрового скла (пункт 31.4.4.), колес і шин (пункт 31.4.5.), двигуна (пункт 31.4.6.) та інших елементів конструкцій (пункт 31.4.7.).

Зокрема, пунктом 31.4.7.а та пунктом 31.4.7.в Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду, а також у разі встановлення на склі додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Згідно вимог пункту 6.8.5. ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання.» на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

З досліджених по справі доказів, зокрема з долученого фото лобового скла транспортного засобу, слідує, що на лобовому склі є в наявності тріщини вітрового скла в районі роботи склоочисників.

Наведене свідчить про те, що формально в діях позивача містяться ознаки порушення вимог пункту 31.4.7. Правил дорожнього руху.

Разом з тим, аналізуючи положення пунктів 31.1.,31.3.,31.4.,31.5.,31.6. Правил дорожнього руху, суд прийшов до висновку, що така технічна несправність, як наявність сколів чи тріщин в зоні роботи склоочисників, не є категоричною та безумовною підставою для заборони експлуатації колісного транспортного засобу.

При цьому суд звертає увагу на те, що ДСТУ 3649:2010 встановлює вимоги щодо безпечності технічного стану транспортного засобу, в той час як Правила дорожнього руху встановлюють випадки, коли експлуатація транспортних засобів забороняється, що не є тотожним.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Приймаючи до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, відсутність будь-яких шкідливих наслідків, враховуючи особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху не притягувався, а також зазначені позивачем обставини, що мали місце 24 травня 2018 року, які дослідженими по справі доказами не спростовуються, вчинене правопорушення суд визнає малозначним і вважає необхідним змінити захід стягнення за адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП, оголосивши позивачу усне зауваження та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. При цьому суд вважає, що інспектор міг упередити скоєння правопорушення вживши заходи щодо заборони виїзду транспорту на рейс.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 19, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, ст. 22 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 119427 від 24.05.2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП - змінити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 та звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю скоєного та обмежитись відносно ОСОБА_1 усним зауваженням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.