Справа № 620/3661/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3661/18 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника відповідача Шокура А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року (місце ухвалення: місто Чернігів, час ухвалення: 12 годин 01 хвилина, дата складання повного тексту: 11 грудня 2018 року) у справі за позовом Державної екологічної інспекції в Чернігівській області до дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В :

Державна екологічна інспекція в Чернігівській області звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про застосування заходів реагування у вигляді тимчасової заборони експлуатації асфальтобетонного заводу ДС-158, який знаходиться за адресою: вул. Гомельське шосе, 12, с. Рівнопілля Чернігівського району Чернігівської області до забезпечення оснащення споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин засобами вимірювальної техніки, необхідними для здійснення постійного контролю та ефективністю очищення, та за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на ст. 4 та ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877), норми яких вказують на обов'язковість визначення законом вичерпного переліку підстав для зупинення господарської діяльності.

Апелянт вважає, що не кожне порушення тягне за собою зупинення роботи суб'єкта господарювання.

Зокрема, в розумінні п. «в» ч. 1 ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 р. № 1264-XII (далі - Закон № 1264) тимчасове зупинення діяльності відповідача можливе виключно у випадку перевищення нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, що має бути поєднане з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Оскільки позивач не довів перевищення вказаних нормативів, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, відповідач посилається також на ч. 3 ст. 50 Закону № 1264 для підтримання обґрунтованості власних доводів щодо обов'язковості при припиненні господарської діяльності за рішенням суду встановлення факту завдання шкоди навколишньому природному середовищу.

З урахуванням вказаних норм апелянт зазначає, що згідно протоколів лабораторних досліджень повітря вміст досліджувальних речовин не перевищує гранично допустимі концентрації.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 25.02.2019 р. за вх. № 7263, в якому позивач зазначає, що під час перевірки було виявлено саме порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що відповідає вимогам п. «в» ч. 1 ст. 202 Закону № 1264.

Позивач зазначає, що в розумінні Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992 р. № 2707-XII (далі - Закон № 2707) завданням цього закону є, в тому числі, запобігання шкідливого впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природнє середовище.

Відтак вважає, що порушення вимог ст. 10 цього Закону завдає шкоди навколишньому природному середовищу.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, особу, що з'явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ДП «Чернігівський облавтодор» є юридичною особою, до складу якого входить філія «Чернігівська ДЕД», у складі якої обліковується асфальтобетонний завод (АБЗ), розташований біля с. Рівнопілля.

16.08.2018 р. на «гарячу лінію» Державної екологічної інспекції у Чернігівській області надійшло звернення Булаш Т. А., в якому повідомлено, що під час роботи заводу з виготовлення асфальту спостерігається завіса з їдкого чорного диму (а. с. 10).

На підставі звернення гр. Булаш Т.А., погодження Державної регуляторної служби України від 31.08.2018 р. № 8672, наказу від 05.09.2018 р. № 479 та направлення на проведення перевірки № 479, посадовими особами ДЕІ у Чернігівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів філії «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівоблавтодор», зокрема, щодо забруднення атмосферного повітря від діяльності асфальтобетонного заводу в с. Рівнопілля Чернігівського району (а. с. 10-13).

За результатами перевірки складено акт від 14.09.2018 р. № 172/04, отриманий посадовою особою філії та директором ДП «Чернігівський облавтодор» (а. с. 14-19).

В ході перевірки встановлено, що підприємство має стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, у тому числі асфальтобетонний завод ДС-158 (виробник завод КРЕДМАШ), газоочисне обладнання, яке не відповідає сучасним вимогам екологічної безпеки, оскільки це устаткування старого зразка, не забезпечує високоефективну очистку викидів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, та, як наслідок, відбувається задимлення с. Рівнопілля, чим порушуються права громадян на безпечне навколишнє природне середовище.

Газоочисне устаткування ДС-158 використовується з порушенням правил його експлуатації, а саме: не оснащене засобами вимірювальної техніки для здійснення постійного контролю за ефективністю очищення, дотримання нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; не розроблені паспорти на кожну установку очистки газу; не розроблені та не здійснені організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря; не розроблені інструкції з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи; не складаються акти огляду технічного стану установок очистки газу на джерелі викиду та інше, що передбачено вимогами статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Підприємство має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -1, виданий Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА 26.07.2018 р., термін дії 10 років (а. с. 83).

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), позивачем винесено припис від 14.09.2018 р. № 172/04 про усунення виявлених порушень, зокрема, щодо порушення статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та статті 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Припис прийнято до виконання директором підприємства особисто, що підтверджується його підписом (а. с. 20).

На виконання вказаного припису відповідачем та його філією прийнято накази від 19.09.2018 р. № 94/1 та № 122/1 відповідно, якими вирішено призупинити роботу заводу ДС-158 та вжити невідкладних заходів по усуненню виявлених порушень (а. с. 107, 108).

Листом від 15.11.2018 р. № 08-14/871-1 відповідач повідомив позивача про призупинення роботи заводу на виконання вимог припису до придбання засобів вимірювальної техніки, необхідних для здійснення постійного контролю за ефективністю очищення та за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря (а. с. 109).

Однак, 19.10.2018 р. на «гарячу лінію» надійшло повторне звернення від Булаш Т. А. та Карпенко Л. В. щодо роботи заводу та значної задимленості (а. с. 21).

На підставі повторного звернення позивачем видано наказ про проведення позапланової перевірки вказаного вище підприємства від 19.10.2018 р. № 592 та направлення № 592 (а. с. 22, 23).

За результатами недопуску посадових осіб до проведення перевірки на територію заводу позивачем складено акт від 19.10.2018 р. № 220/05 (а. с. 24).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону № 877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Згідно ч. 7 ст. 7 вказаного Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Згідно ст. 10 Закону № 2707 підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, крім іншого, здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Відповідно до ст. 51 Закону № 1264 при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об'єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об'єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров'я людей.

Підприємства, установи й організації, діяльність яких пов'язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Зважаючи на вказані норми, колегія суддів повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що нездійснення контролю за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу є порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

В свою чергу, у відповідності до п. «в» ч. 1 статті 202 Закону №1264 до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, у тому числі, обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

При цьому, вказаної норми не випливає, що таке зупинення можливе виключно при встановленому факті перевищення нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, як зазначає у апеляційній скарзі відповідач.

Зокрема, у відповідності до ч. 11 ст. 7 Закону 3 877 у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Вказане твердження по-іншому врегульовує питання застосування заходів реагування, надаючи право контролюючому органу застосовувати до недобросовісного суб'єкта господарювання більш жорсткі заходи при невиконанні припису, що мало місце у даній справі.

Крім того, сама по собі відсутність контролю за викидами забруднюючих речовин дає підстави вважати, що до моменту встановлення такого контролю ризик для життя та здоров'я людей може бути виключений лише шляхом зупинення викидів забруднюючих речовин.

Між тим, посилання апелянта на результати випробувань колегією суддів до уваги не приймаються, так як такі результати були актуальними станом на квітень 2018 року, тобто до настання подій, що стали підставою для звернення з позовом.

За цих обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції в Чернігівській області до дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про застосування заходів реагування залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 28.02.2019 року)