Справа № 420/6218/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6218/18

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Дата і місце ухвалення: 18.12.2018р., м.Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці в Одеській області, треті особи головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області Смірнова Анна Вікторівна, перший заступник начальника Головного Управління Держпраці в Одеській області Калайда Микола Олександрович, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування акту, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області, треті особи головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області Смірнова А.В., перший заступник начальника Головного Управління Держпраці в Одеській області Калайда М.О., про: визнання протиправними дій щодо прийняття наказу від 14.11.2018 року №1691 «Про направлення для здійснення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань належного оформлення трудових відносин у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2»; визнання протиправними дій щодо проведення інспекційного відвідування 20.11.2018 року - 21.11.2018 року згідно направлення №15/01/29/3351 від 14.11.2018 року; визнання протиправними дій щодо складання акту з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів №ОД 1169/147/АВ від 21.11.2018 року; зобов'язання утриматися від прийняття постанови про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 на підставі акту №ОД 1169/147/АВ від 21.11.2018 року; визнання протиправним та скасування акту №ОД 1169/147/АВ від 21.11.2018 року, складеного головним державним інспектором Смірновою А.В. за наслідками інспекційного відвідування господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

17.12.2018 року ФОП ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД 1169/147/АВ/П/ТД/ФС від 13.12.2018 року та заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо встановлення майнового чи іншого стану позивача, у тому числі і звернення до інших органів з метою проведення стягнення штрафу в розмірі 111 690 грн. в безспірному порядку з ФОП ОСОБА_2 до вирішення справи судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 26.12.2018 року ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, обґрунтовану не повним з'ясуванням обставин справи, а також порушенням судом норм процесуального права.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при розгляді поданого позивачем клопотання про забезпечення позову суд проігнорував подання нею заяви про збільшення позовних вимог, в якій ФОП ОСОБА_2 просила також визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ОД 1169/147/АВ/П/ТД/ФС від 13.12.2018 року. При цьому, судом не враховано, що накладений згідно вказаної постанови на позивача штраф в розмірі 111 690 грн. з 13.01.2019 року може стягуватися відповідачем в примусовому порядку, що явно спричинить велику шкоду позивачу у випадку ухвалення судового рішення про визнання дій Головного управління Держпраці в Одеській області протиправними.

Також, апелянт посилається на помилкове тлумачення судом першої інстанції положень пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року та ухвалення нового судового рішення - про задоволення заяви ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Головне управління Держпраці в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилалася на те, що прийнятою на підставі акту №ОД 1169/147/АВ від 21.11.2018 року постановою №ОД 1169/147/АВ/П/ТД/ФС від 13.12.2018 року на неї накладено штраф в розмірі 111 690 грн. Оскільки подання позову, відповідно до ч.4 ст.150 КАС України, не зупиняє дію відповідного рішення суб'єкта владних повноважень, тому звернення Головним управлінням Держпраці в Одеській області постанови про накладення штрафу до виконання може істотно ускладнити в подальшому поновлення порушеного права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні поданої заяви, дійшов висновку, що забезпечивши позов у запропонованому позивачем виді суд фактично ухвалить рішення без розгляду справи по суті, оскільки завчасно надасть оцінку правомірності та законності оскаржуваних дій та рішень, які будуть предметом спору, що не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову. За висновками суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 не зазначено фактів та не надано доказів, що не застосування заходів забезпечення позову може завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб'єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегією суддів встановлено, що штраф накладено на ФОП ОСОБА_2 на підставі приписів частини 2 статті 265 КЗпП України.

Відповідно до п.9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2013 №509, штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Відповідно до абз. 4 п. 11 Порядку №509 несплачені добровільно штрафи, передбачені ч. 2 ст. 265 КЗпП України стягуються органами державної виконавчої служби.

Таким чином, постанова про накладення штрафу №ОД 1169/147/АВ/П/ТД/ФС від 13.12.2018 року є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Примусове стягнення з позивача штрафу до закінчення розгляду даної справи по суті може ускладнити ефективний захист її прав у майбутньому. Вищезазначене дає підстави для висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії постанови про накладення штрафу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови відповідача про накладення штрафу №ОД 1169/147/АВ/П/ТД/ФС від 13.12.2018 року.

Забезпечення позову у вищезазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Щодо вимоги заяви ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо встановлення майнового чи іншого стану позивача, у тому числі і звернення до інших органів з метою проведення стягнення штрафу в розмірі 111 690 грн. в безспірному порядку з ФОП ОСОБА_2 до вирішення справи судом, то колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення у відповідній частині, оскільки при наявності ухвали про зупинення дії постанови про накладення штрафу у Головного управління Держпраці в Одеській області будуть відсутні правові підстави для вчинення дій, спрямованих на виконання такої постанови.

А відтак, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити подану ФОП ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову.

Оскільки судом першої інстанції, при розгляді клопотання про забезпечення позову, не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано їм належної правової оцінки, тому, відповідно до ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року та з прийняттям нового судового рішення - про часткове задоволення заяви ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД 1169/147/АВ/П/ТД/ФС від 13 грудня 2018 року, прийняту Головним управлінням Держпраці в Одеській області щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

В іншій частині в задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук