Справа № 0940/1507/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2934/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Біньковська Н.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 0940/1507/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату різниці пенсії відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням середньомісячного фактичного заробітку, який визначається із фактичної заробітної плати за роботу в зоні відчуження з додаванням до заробітку на основній роботі за період з 01.08.1987 по 31.07.1988, з 11.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідачем протиправно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії на підставі ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням середньомісячного фактичного заробітку, який визначається із фактичної заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 01.08.1987 по 31.07.1988, та виплаті різниці пенсії з 11.04.2017 року. Вважає введеням його в оману, що розмір пенсії буде зменшено у разі перерахунку пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, майдан Шевченка 3, м.Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405) здійснити перерахунок та виплату різниці пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням середньомісячного фактичного заробітку, який визначається із фактичної заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 01.08.1987 по 31.07.1988, з 28.02.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням будь-якого вибраного ним періоду середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення, в тому числі має право вибирати як найоптимальніший варіант для обчислення його пенсії. Дане право позивача захищене Законом.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що для обчислення пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1987 по 31.07.1988 (коефіцієнт заробітної плати 3, 47166) із застосуванням середньої заробітної плати 3764, 40 грн законних підстав немає, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Перед судовим засіданням від апелянта надійшло клопотання від 11.02.2019 № 712/06 про розгляд справи без участі їхнього представника.

Оскільки, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням. (а.с. 21).

Згідно довідок (від 26.08.1990, від 20.04.1990, від 22.03.1990) за період з 16.11.1986 по 28.02.1990 був безпосередньо зайнятий на роботах, що дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку №1. (а.с. 22-24).

Позивач перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. З 24.02.1994 йому призначена пенсія по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорія).

Загальний стаж роботи становить 32 роки 10 місяців 5 днів, що підтверджується протоколом пенсійної справи (а.с.52). Заробітна плата врахована за 60 місяців (кількість місяців у розрахунку-60) , в тому числі за період з 01.07.1987 по 30.06.1988 згідно довідки № 42 від 26.03.1994 виданої НПО «Прип'ять».

З 14.07.2011 позивача переведено на пенсію по віку, що стверджується протоколом за пенсійною справою від 20.07.2011. Розмір пенсії становив 4079, 28 грн. (а.с.52-53).

З 28.02.2018 позивача переведено на інший вид пенсії - по інвалідності, відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що стверджується протоколом за пенсійною справою від 05.03.2018. Розмір пенсії становив 7308,29 грн. (а.с.54-55).

Згідно протоколу за пенсійною справою від 12.04.2018 станом на квітень 2018 року розмір пенсії становить 9248,44 грн.(а.с.56-57).

11.04.2018 позивач звернувся із заявою до відповідача, згідно якої просив провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої обчислення заробітку здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зазначив, що за бажанням того, хто звернувся за пенсією середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може бути взятий за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення, та для перерахунку пенсії взяти період з 01.08.1987 по 31.07.1988 (а.с. 27).

Листом від 24.04.2018 № 153/К-15 відповідач роз'яснив, що механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, можливість збільшення належної пенсії позивачем використано, а обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.08.1987 по 31.07.1988 чинним законодавством не передбачено. Також зазначив, що розмір пенсії зменшиться, оскільки пенсію обчислюватиметься за двоскладовою формулою і її розмір складатиме 3702, 60 грн. з урахуванням підвищення як інваліду війни 2 групи та підвищення за проживання в гірському населеному пункті, тобто буде меншим від розміру отримуваної позивачем виплати (а.с.29-30).

Вважаючи таку відповідь протиправною позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Крім цього, Закон України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закону № 796) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Частиною 2 ст. 27 Закону № 1058 визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Статтею 57 Закону № 796 встановлено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що особі надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» або спеціальним - Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі № 185/3101/17 та постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 у справі № 754/12072/14-а.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, (далі - Порядок № 1210) визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктами 2 і 3 Порядку № 1210 встановлено, що заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження, зокрема, з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки Виробничого об`єднання «Комбінат» від 22.03.1990 № 419, яка була надана ОСОБА_1, позивач був зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 23.07.1987 по 28.02.1990 (а.с. 24).

Отже, проаналізувавши вказані вище положення законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 12 місяців підряд роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, а саме: з 01.08.1987 по 31.07.1988.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі № 0940/1507/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року