Справа № 420/1060/19
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1060/19
УХВАЛА

27 лютого 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_2 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису та визнання протиправною бездіяльність,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану, в якій позивач просить суд:

зобов'язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року актовий запис № 2767 дата видачі 21 квітня 2017 року виданого Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та у графі «Батько» замість ОСОБА_2, зазначити ОСОБА_2;

визнати бездіяльність Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану у наданні відмови в проведенні по внесенню змін до актового запису про народження № 2767 від 21 квітня 2017 року протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Розглянувши даний позов, суддя дійшов висновку, що існують підстави для відмови у відкритті провадження у даній адміністративній справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 4 КАС України в частині 1 пункту 1 дає визначення терміну "адміністративна справа", а саме, що це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу пунктом 2 частини 1 цієї ж статті визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У даній справі спірні правовідносини пов'язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження, як зазначає позивач його доньки, через суперечність відповідних первинних документів та бажанням визначити прізвище батька дитини, ніж ті, що вказані в актовому записі.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VI від 01.07.2010 року (далі - Закон України № 2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону України №2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону України №2398-VI).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У позовній заяві позивач просить зобов'язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни у свідоцтво про народження дитини позивача. Також, позивач вказує, що звертався до відповідача із відповідною заявою проте йому в цьому було відмовлено.

Суддя також вказує, що позивачем не заявлено позовних вимог про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача - суб'єкта владних повноважень - Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Разом з тим, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суддя зазначає, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). Позивач звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про її ім'я, та дату її народження в актовому записі про народження, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У позовній заяві відсутні доводи за частиною 2 статті 2 КАС України, щодо неправомірності вказаної відмови відповідача.

Таким чином, об'єктом перевірки судом у даній справі є встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт батьківства, залежно від встановлених обставин, вирішення питання про неправильність актового запису в частині визначення батька дитини та зобов'язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши таким позивача.

Відтак, даний спір виник щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються в порядку окремого провадження та належить до юрисдикції місцевих загальних судів.

Положеннями частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За таких обставин суддя дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача фактично стосуються встановлення юридичного факту, а тому мають розглядатися за правилами цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження №14-408цс18).

Суддя вказує на те, що позивач 18.12.2018 року вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану (справа № 420/6600/18), в якому позивач просив суд:

зобов'язати Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року актовий запис № 2767 дата видачі 21 квітня 2017 року виданого Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та у графі «Батько» замість ОСОБА_2, зазначити ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року у відкритті провадження в адміністративній справі № 425/2737/17 за позовом ОСОБА_2 до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису було відмовлено. Ухвала суду від 26.12.2018 року позивачем не оскаржувалась.

Також, позивачу було роз'яснено, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства та вказано про недопустимість повторного звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача.

Разом з тим, позивач формально змінивши суб'єктний склад відповідачів у справі заявляє тотожні позовні вимоги.

У позові поданому до суду 22.02.2019 року позивач зазначив, що звертався до Приморського районного суду міста Одеси для вирішення вищезазначеного спору, однак ухвалою районного суду від 04.02.2019 року судом було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Суддя вказує на те, що позивач звертався до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами про зобов'язання внести зміни до актового запису, разом з тим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року позивачу було роз'яснено, що позовні вимоги позивача фактично стосуються встановлення юридичного факту, а тому мають розглядатися за правилами цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених ЦПК України.

Разом з тим, позивач звернувся до районного суду не з питання встановлення юридичного факту, а про зобов'язання внести зміни до актового запису.

В свою чергу, суд вкотре наголошує, що вирішення питання про неправильність актового запису в частині визначення батька дитини та зобов'язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши таким позивача можливе лише після встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт батьківства, залежно від встановлених обставин.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Таким чином, суд, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 425/2737/17 (провадження №14-408цс18), приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у даній справі, та роз'яснює позивачу, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 256, 294 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису та визнання протиправною бездіяльність- відмовити.

Суддя роз'яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Копія позову з додатками залишається в суді.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача не допускається.

Ухвала підлягає оскарженню у встановлений статтями 295, 297 та Перехідних положень КАС України строк і порядок.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя Корой С.М.