Справа № 461/6053/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1205/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

його представника: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Галицькогзо районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року

(суддя- Радченко В.Є., ухвалене в м. Львові о 18:29, повний текст складено 05.12.2018р.) у справі № 461/6053/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Ярослава Ігоровича №2563/20900/18 від 22.05.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Ярослава Ігоровича №2563/20900/18 від 22.05.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн., і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Львівська митниця ДФС оскаржила його подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Ярославом Ігоровичем №2563/20900/18 від 22.05.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470МК України про порушення митних правил, яке було вчинене 07.03.2016 року та накладено стягнення у розмірі 8500 грн. Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, перевіркою інформації, яка міститься в САІС Держмитслужби встановлено, що 07.03.2016 року о 16 год. 05 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС пункт пропуску «Шегині-Медика», громадянином ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України в митному режимі транзит автомобіль марки «Volkswagen» р.н.НОМЕР_1, VIN НОМЕР_2. Також встановлено, що станом на 23.04.2018 року інформація в АСМО «Інспектор» та САІС ДМС України про вивезення з митної території України вказаного автомобіля.

Не погодившись з даною постановою митного органу ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена без встановлення доказів вчинення позивачем порушення митних правил, та з пропуском строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Статтею 470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 статті 470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з оскаржуваної постанови, 07.03.2016 року о 16 год. 05 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС пункт пропуску «Шегині-Медика», громадянином ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України в митному режимі транзит автомобіль марки «Volkswagen» р.н.НОМЕР_1, VIN НОМЕР_2.

Станом на 23.04.2018 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився. Позивач до митного органу із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили до завершення строку тимчасового ввезення не звертався.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідно до інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме ОСОБА_1

Так, згідно п.7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Згідно з п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451 передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю: перевірка документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України; митний огляд (огляд та переогляд автомобільних транспортних засобів і товарів, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян); усне опитування громадян та посадових осіб підприємств; облік автомобільних транспортних засобів і товарів; взяття проб (зразків) товарів; використання службових собак, технічних та спеціальних засобів контролю; подання запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, наданих митним органам.

Таким чином, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Твердження позивача про те, що 07.03.2016 року о 16 год. 05 хв. він був лише пасажиром транспортного засобу «Volkswagen» р.н.НОМЕР_1, а відповідно не ввозив на митну територію України жодного транспортного засобу, спростовується інформацією з бази даних АСМО «Інспектор.

Також, колегія суддів апеляційного суду зазначає про безпідставність покликань позивача про вчинення щодо неї третьою особою незаконних дій, що полягали у ввезенні на її ім'я та без його згоди автомобіля з іноземною реєстрацією, у зв'язку з чим він звернувся із заявою в органи поліції, оскільки згідно з ч.6 ст. 78 КАС України підставою для звільнення від доказування може бути вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Сам факт звернення у правоохоронні органи не є достатньою підставою вважати, що проти позивача вчинені злочинні дії.

Посилання суду першої інстанції на покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, колегія суддів апеляційного суду критично оцінює, оскільки таку інформацію вказані особи отримали зі слів самого позивача.

Крім цього, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач зазначив, що 07.03.2016 року о 16 год. 05 хв. в транспортному засобі «Volkswagen» р.н.НОМЕР_1 був лише він та ОСОБА_7, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було.

Відтак колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в матеріалах справи є достатні докази, які вказують, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Стосовно строків притягнення до адміністративної відповідальності апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст вказаної норми не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо невивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що факт перевищення позивачем встановленого МК України строку доставки до митного органу транспортного засобу «Volkswagen» р.н.НОМЕР_1, VIN НОМЕР_2, відповідач виявив 23.04.2018р.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом не встановлено, тому саме з вказаної дати необхідно починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2018р., тобто не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вчинення правопорушення, Львівська митниця прийняла постанову у справі про порушення митних правил №2563/20900/18 від 22.05.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 246, 250, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року у справі №461/6053/18 скасувати та прийняти нове яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 28.02.2019р.