Справа № 1.380.2019.000188
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000188
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

28 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого-судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо позбавлення позивача права на виплату індексації пенсії та утримання грошових коштів з його пенсійного забезпечення;

- зобов'язати відповідача відновити індексацію пенсії позивача наростаючим підсумком з дня призупинення виплати та виплатити утриману за весь період індексацію пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке регулює дану сферу правовідносин.

Ухвалою судді від 31.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням клопотання позивача.

Від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивачу було відомо ще у лютому 2018 року, однак з даним позовом звернувся до суду лише 14.01.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску позивачем не надано. З огляду на наведене, посилаючись на ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд залишити позов без розгляду.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що ним не пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки лист відповідача про відсутність підстав для поновлення індексації отримано позивачем лише у листопаді 2018 року. Таким чином, вважає, що даний позов заявлено у повній відповідності до вимог ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При постановленні ухвали суд враховує таке.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, з аналізу вказаних приписів Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з'ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як видно з матеріалів справи, з 01.07.2007 року по 30.06.2016 року позивачу проведено індексацію пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація пенсій, згідно ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Зміст вказаної норми було доведено до відома позивача 25.12.2007 року, що підтверджується його власноручним підписом під текстом «в разі працевлаштування зобов'язуюсь повідомити в тижневий термін в управління пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області».

У зв'язку із працевлаштуванням позивача в Республіці Чехії, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.06.2016 року №417 утримано надміру виплачені суми пенсій за період з 01.07.2007 року по 30.06.2016 року, а саме 18148,01 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними та такими, що вчинені не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Водночас, як зазначив позивач у позовній заяві, про порушення своїх прав, свобод та інтересів (рішення відповідача від 21.06.2016 року №417) йому стало відомо лише в листопаді 2018 року - після отримання електронної копії листа-відповіді відповідача.

Проте суд з такими доводами позивача не погоджується, з огляду на наступне.

В контексті спірних правовідносин, слід врахувати, що пенсія є періодичним платежем, а отже, не отримавши чи отримавши пенсію за певний місяць, особа повинна була дізнатись про порушення права на її отримання.

Матеріалами справи підтверджено, що з 01.07.2016 року позивачу припинено проведення індексації пенсії.

Таким чином, починаючи з липня 2016 року позивач фактично дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність щодо нього відповідного порушення.

При цьому, самим же позивачем у позовній заві вказано, що «про стягнення коштів я вже довідався за фактом отримання пенсійних виплат у сумі, що була нижча за призначену».

Крім того, зазначено «за результатами мого звернення від 23.11.2017 року я отримав відповідь від 21.12.2017 року№3418/1/К-20/12.03-06, в якій мені офіційно повідомлено про причини і мотиви дій, спрямованих на позбавлення мене права на виплату індексації пенсії та утримання раніше виплачених сум індексації з моєї пенсії. Не погоджуючись з такими висновками і діями Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 01.02.2018 року я подав у встановленому порядку електронне звернення на Урядову «гарячу» лінію за №ЗА-7799733. За результатами розгляду Пенсійним фондом України даного звернення мене було повідомлено про відсутність підстав для поновлення мені індексації пенсії».

Тобто позивач і сам у позовній заяві визнає, що йому було відомо про порушення його прав, свобод та інтересів ще у 2017 році. Натомість, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 14.01.2019 року, тобто після закінчення строку, установленого законом.

Суд вважає, що будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом, якщо останній вважав, що діями чи рішеннями відповідача порушуються його права та законні інтереси. Пенсія є періодичним платежем, про розмір цих виплат позивач знав, а тому в разі незгоди, мав право звернутися до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 01.03.2018 року (справа №344/10641/17) та 31.01.2019 року (справа №490/9844/16-а).

А тому, посилання позивача на ту обставину, що про порушення своїх прав йому стало відомо в листопаді 2018 року, а до того не знав і не міг знати про існування оскаржуваного рішення, суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.5 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.132 цього Кодексу, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду.

Суд встановив, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 1536,80 грн. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 14.01.2019 року №32986 та №32997, а також відомостями з КП «ДСС» про зарахування сплачених коштів на рахунок УДКС у Залізничному районі м.Львова.

За таких обставин, оскільки позов залишено без розгляду з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду, суд вважає, що позивачеві слід повернути сплачений нею за подання цього позову судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Керуючись ст.ст.132, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п'ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.