Справа № 524/8345/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

Київ

справа №524/8345/16-а

провадження №К/9901/21348/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О.В., Данилевич Н. А.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 524/8345/16-А

за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Журавського Олександра Володимировича третя особа Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, прийняту 15 березня 2017 року у складі головуючого судді - Рибалки Ю.В., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду, прийняту 10 травня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Макаренко Я.М., суддів: Мельнікової Л.В., Мінаєвої О.М.,

І. Суть спору

1. В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:

1.1. визнати дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції Журавського Олександра Володимировича щодо складання постанови серії ДР № 119174 від 21 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 гривень незаконними;

1.2. визнати постанову серії ДР № 119174 від 21.10.2016 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що дійсно рухався 21 жовтня 2016 року о 10.55 годині на автомобілі марки MITSUDISHI ASX, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Першотравневій в м. Кременчуці. Під'їжджаючи до ТЦ «Бізнес Букет» він вимушено на вимогу патрульної поліції зупинився біля стоянки автомобілів перед зупинкою громадського транспорту.

2.1. Також позивач мотивував свій позов тим, що працівники поліції не замірювали відстань від зупинки його автомобіля до зупинки маршрутних транспортних засобів. На думку позивача, дорожній знак знаходився далеко від місця зупинки його автомобіля.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. 21 жовтня 2016 року о 10:50 годині ОСОБА_1 рухався на автомобілі «Mitsubishi Asx» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Першотравневій в м. Кременчуці.

4. Під'їжджаючи до ТЦ «Бізнес Букет» позивач на вимогу патрульної поліції зупинився біля стоянки (парковки) автомобілів перед зупинкою громадського транспорту.

5. Поліцейським роти № 3 батальйону УПП в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Журавським О.В. було винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

6. Дані факти підтверджуються постановою у справі про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2016 року серії ДР № 119174.

7. Вважаючи вказані дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

7.1. Визнано протиправною та скасовано постанову від 21 жовтня 2016 року серії ДР №119174, винесену поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Журавським Олександром Володимировичем у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу 255,00 гривень.

7.2. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

8. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 10 травня 2017 року скасував постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 березня 2017 року в частині задоволення позову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, та прийняв в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив.

8.1. В іншій частини постанову суду першої інстанції залишено без змін.

9. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за обставин, що виключають його адміністративну відповідальність, тобто відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

10. Харківський апеляційний адміністративний суд, частково скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, виходив з того, що повноваженнями щодо закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення наділені органи Національної поліції, що розглядають справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративні суди.

10.1. В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

12. У касаційній скарзі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанови судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

13. Свою касаційну скаргу мотивують складенням постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення з дотриманням вимог КУпАП України та доведеністю матеріалами справи порушення позивачем п.15.9е ПДР України, правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП України та накладення адміністративного штрафу.

13.1. Відповідач зазначає про помилковість висновків апеляційного суду щодо обов'язковості складання протоколу про адміністративне правопорушення та не можливості розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

14. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

15. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

16. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Відповідно до частин першої та другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийнятті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

20.1. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

22. Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

23. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

24. Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

25. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

26. Відповідно до п.п. «е» п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних засобів, а коли їх немає - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки.

27. Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

28. Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

29. Стаття 69 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

30. Стаття 72 КАС України (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

31. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

32. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

33. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

34. Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

35. Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

36. Водночас, за приписами частини четвертої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

37. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

38. Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

39. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

VI. Позиція Верховного Суду

40. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

41. Судами попередніх інстанцій встановлено і ці обставини підтверджуються матеріалами справи, що ОСОБА_1 не погоджувався з допущеним правопорушенням і адміністративним стягненням.

42. Так, позивач зазначав про те, що він правил дорожнього руху не порушував, під'їжджаючи до ТЦ «Бізнес Букет» на вимогу патрульної поліції зупинився біля стоянки автомобілів перед зупинкою громадського транспорту.

43. В свою чергу, будь - яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху України відповідачем судам не надано, в матеріалах справи як доказ наявна лише постанова яка є предметом оскарження.

43.1. Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала коли було виявлено адміністративне правопорушення, судам не надано.

44. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування постанови від 21 жовтня 2016 року № 119174 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

45. Водночас висновок суду апеляційної інстанції, що відповідач всупереч положенням статті 276 КУпАП здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача, а також те що відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення є помилковим.

46. Так, відповідно до частини другої статі 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі.

47. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

48. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене зокрема частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

49. Таким чином, Верховний Суд констатує, що відповідач правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 КУпАП без складання протоколу на місці вчинення самого правопорушення.

45. Рішення судів в частині відмови у задоволенні позову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення відповідачем не оскаржується, а тому в силу статті 341 КАС України не переглядається судом касаційної інстанції.

46. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм процесуального права, однак судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального права що регулюють спірні правовідносини, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає зміні його мотивувальної частини.

47. Таким чином, зважаючи на приписи статті 351 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 березня 2016 року в не скасованій частині залишити без змін, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року змінити лише в мотивувальній частині.

VII. Судові витрати

48. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

2. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2017 року в не скасованій частині залишити без змін, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року змінити в частині мотивування, в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Н. А. Данилевич