Справа № 806/1417/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року м. Житомир справа № 806/1417/18

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області щодо не передачі йому земельної ділянки в оренду за клопотанням від 27 лютого 2018 року;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області передати йому земельну ділянку за кадастровим номером 0:02:000:0467, площею 30,0137 га, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, в оренду для сінокосіння терміном на 49 років;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на його користь 2978,40 грн. судових витрат.

В обґрунтування позову зазначає, що 27 лютого 2018 року звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання в оренду терміном на 49 років земельної ділянки для сінокосіння, площею 30,0137 га, за кадастровим номером 0:02:000:0467, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. В клопотанні позивач також вказав, що проект землеустрою на вказану земельну ділянку знаходиться у Відділі в Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Натомість, відповідач відмовив в задоволенні клопотання про передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером 0:02:000:0467. Дану відмову позивач вважає протиправною та такою що суперечить ст.79-1 Земельного кодексу України. Позивач зазначає, що відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння кадастрового номеру. Сформована земельна ділянка підлягає державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Оскільки кадастровий номер 0:02:000:0467 зареєстрований в Державному земельному кадастрі, він не є скасований та був чинним на час подання клопотання, тому позивач вважає що юридичні підстави для розроблення ним проекту землеустрою на зазначену земельну ділянку при передачі її в оренду - відсутні.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти предявлених позовних вимог відповідач стверджує, що позивачу відмовлено в передачі вказаної земельної ділянки в оренду, про що його письмово повідомлено листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.03.2018 № П-1457/0-1692/0/22-18. Причиною відмови стало те, що проект землеустрою на передачу вказаної земельної ділянки в оренду позивачем не розроблявся. Також у відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що кадастровий номер спірної земельної ділянки був присвоєний у зв'язку із інвентаризацією земельних ділянок Брусилівського району, тобто розроблялась технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

У судове засідання позивач не прибули, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача з'явилася до суду, подала клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як видно із матеріалів справи, 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням від 26.02.2018 про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку з кадастровим номером 0:02:000:0467, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. До клопотання додано: інформація з речових прав, копія паспорта та копія ін.код. В клопотанні позивач також зазначив, що проект землеустрою зазначеної ділянки знаходиться в Брусилівському районному відділі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 27.03.2018 № П-1457/0-1629/0/22-18 відмовило ОСОБА_1 в задоволенні клопотання, з посиланням на ст. 123 та ст. 79-1 Земельного кодексу України

Вважаючи бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яка виявилася у не наданні позивачу земельної ділянки в оренду, протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності в користування, в тому числі на умовах оренди, громадянам регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частин 2 та 3 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

В розумінні вимог статті 93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Як зазначено в частині 2 статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. (ч.4 ст.122 Земельного кодексу України)

Судом встановлено, що позивач 27.02.2018 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельної ділянки площею 30,0137 га за кадастровим номером 0:02:000:0467, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Відповідачем за результатами розгляду такого клопотання відмовлено у наданні ОСОБА_1 в оренду вказаної земельної ділянки, про що позивача повідомлено листом від 27.03.2018 № П-1457/0-1692/0/22-18.

За змістом указано листа підставою для відмови слугувала відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки саме в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років.

Натомість у позовній заяві позивач стверджує, що проект землеустрою на вказану земельну ділянку кадастровим номером 0:02:000:0467 розроблений та знаходиться у Відділі в Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, тому відсутні підстави для виготовлення нового проекту.

Суд не приймає до уваги такі доводи позивача, з огляду на наступне.

Передача в оренду зазначених земельних ділянок громадянам, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (частина 10 статті 123 Земельного кодексу України).

За приписами статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог статті 25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться:

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Таким чином, технічна документація із землеустрою розробляється щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та щодо інвентаризації земель. Для відведення земельних ділянок та приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій розробляються проекти землеустрою.

В розумінні вимог статті 26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду конкретній особі передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання. За отриманням дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки особі необхідно звернутися з відповідною заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

При цьому, для кожної конкретної мети використання земельної ділянки, розробляється відповідний вид документації. Тобто, для відведення земельної ділянки має виготовлятися саме проект землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду.

Доводи позивача щодо наявності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначеної у клопотанні, в оренду та щодо знаходження його у Відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не знайшли свого підтвердження.

Всупереч вимогам частини 1 статті 77 КАС України позивачем в обґрунтування своїх доводів не надано жодних доказів розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду та подачі його до Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Надані позивачем інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав від 23.02.2018 та лист Брусилівської районної державної адміністрації від 10.01.2018 підтверджують лише те, що спірна земельна ділянка за кадастровим номером 0:02:000:0467, станом на 23.02.2018 не була передана в оренду. Вказані інформаційна довідка та лист не містять даних про розробку проекту землеустрою щодо передачі вказаної земельної ділянки в оренду позивачу.

Натомість, згідно листа Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.03.2018 № 12/309-18-0.22 проект землеустрою на спірну земельну ділянку, вказану у клопотанні позивача, до відділу не подавався (а.с.34).

Суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача стосовно того, що присвоєння спірній земельній ділянці кадастрового номера було зумовлено виключно проведеною інвентаризацією земельних ділянок.

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 спірної земельної ділянки за кадастровим номером 0:02:000:0467 виключає можливість прийняття відповідачем рішення про передачу такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, відносять до судових витрат і підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі та про залишення заяви про зміну та розмір позовних вимог без розгляду суд не розглядає, позаяк вони подані без дотримання 167 КАС України та є очевидно безпідставними.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко