Справа № 280/4241/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
28 лютого 2019 року Справа № 280/4241/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, 3)
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (далі відповідач або УСЗН Бердянської РДА), в якому позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни неправомірними та зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвалою суду від 16.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4241/18 та призначено судове засідання на 15.11.2018.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що брав участь в проведенні антитерористичній операції, під час якої отримав поранення. Відповідно до довідки МСЕК від 23.05.2018 позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи, причина інвалідності: «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби». Позивач звернувся до УСЗН Бердянської РДА із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни ІІІ групи, проте листом від 09.08.2018 №3325 отримав відмову, обґрунтовану тим, що надані документи не відповідають вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважає дії відповідача протиправними та просить задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на підпункти «а» та «б» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402, відповідно до яких постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань; б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. Натомість в постанові ВЛК позивача зазначено «травма, так, пов`язана з проходженням військової служби», в довідці МСЕК: «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби».
За правилами, встановленими ч. 3 ст. 194 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до довідки Військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 17.09.2016 №150/140, ОСОБА_1 , військове звання солдат, в період з 02.05.2016 по теперішній час брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в складі Військової частини НОМЕР_1 .
Довідкою від 07.03.2017 №4/54, виданою Військовою частиною польовою поштою НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_2 в період з 12.01.2017 по теперішній час безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, а саме м. Маріуполі Донецької області.
Відповідно до довідки від 31.07.2018 №125, виданої Бердянським об`єднаним міським військовим комісаріатом, ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 02.05.2016 по 17.08.2016.
Відповідно до Виписного епікризу від 27.12.2017 №2558, виданого Військовою частиною НОМЕР_3 (Запорізький військовий шпиталь), позивачу встановлено наступні діагнози: «посттравматична невропатія правого променевого та ліктьового нервів, помірно виражений больовий, нейро-трофічний синдроми з помірним порушенням функції правої китиці…Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби» та «наслідки перенесеної травми (26.05.2016) проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки, великого чепця, задньої стінки черевної порожнини, заочеревна гематома, стан після операції (26.05.2016) лапаратомія, ушивання пошкоджень тонкої кишки, великого чепця у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців передньої черевної стінки без порушення функції. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Аналогічні записи містяться у Свідоцтві про хворобу №897.
Відповідно до довідки МСЕК від 23.05.2018 серії АВ №1015215, позивачу при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності, із зазначенням причини інвалідності: «захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби» (мовою оригіналу «заболевания, да, связанные с прохождением военной службы».
Відповідно до довідки про результати визначеної у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23.05.2018 серії АГ №0009923, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 30%, з причин «захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби».
20.06.2018 позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 .
Позивач звернувся до УСЗН Бердянської РДА із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни ІІІ групи, проте листом від 09.08.2018 №3325 отримав відмову, обґрунтовану тим, що надані документи не відповідають вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Листом від 04.09.2018 №3602 відповідач надіслав ОСОБА_1 витяг з протоколу засідання комісії з питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана війни, сім`ї загиблого (або померлого), статусу жертви нацистських переслідувань від 09.08.2018 №7, яким йому відмовлено у встановленні статусу інваліда війни у зв`язку із тим, що у довідці МСЕК встановлена причина інвалідності «Заболевание, да связанно с прохождением воинской службы».
Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується наступними мотивами.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Пунктом 4 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом другим пункту другого Порядку надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 685 від 08.09.2015, статус особи з інвалідністю внаслідок війни надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, інших утворених відповідно до закону військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції у період її проведення.
Абзац перший пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII встановлює, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням; його участь у проведенні антитерористичної операції засвідчена довідками від 17.09.2016 №150/140 та від 07.03.2017 №4/54.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Підпунктом «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності) визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
Пунктом «д» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402, встановлено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відмовляючи позивачу у наданні статусу інваліда війни ІІІ групи, відповідач жодним чином не обґрунтував таке рішення. Витяг з протоколу засідання комісії з питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана війни, сім`ї загиблого (або померлого), статусу жертви нацистських переслідувань від 09.08.2018 №7 містить посилання лише на те, що у довідці МСЕК встановлена причина інвалідності ОСОБА_1 «Заболевание, да связанно с прохождением воинской службы». Натомість, яке саме формулювання мало зазначатися у довідці МСЕК, і чому надані документи, які підтверджують участь позивача у проведенні антитерористичної операції та отримання ним поранення в цей період, яке призвело до інвалідності, а також довідка МСЕК із зазначенням причини інвалідності «захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби» не є достатньою підставою для встановлення позивачу статусу інваліда війни відповідач суду не пояснив та не довів.
Судом враховано, що позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, отримав у цей період поранення, яке в подальшому призвело до інвалідності, що і підтверджується довідкою МСЕК, а отже позивач відноситься до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, які визначені п. 4 ст. 7 Закону № 3551-XII.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку що права позивача мають бути захищені шляхом зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Щодо позовної вимоги про видачу позивачу посвідчення інваліда війни слід зазначити наступне.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 (далі по тексту - Положення).
Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни - інвалід".
Згідно з абзацом другим пункту 7 Положення "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до пункту 10 Положення "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що Положення визначає підставу для отримання посвідчення інваліда війни наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відтак, враховуючи, що у позивача наявна відповідна довідка МСЕК та судом встановлено його право на отримання статусу «інвалід війни ІІІ групи», позовна вимога щодо зобов`язання відповідача видати посвідчення інваліда війни є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, питання щодо судових витрат у вигляді судового збору не вирішується.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, 3; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.
3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, 3; ) встановити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) статус інваліда війни ІІІ групи та видати посвідчення інваліда війни ІІІ групи відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено 28.02.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко