Справа № 826/15719/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 лютого 2019 року № 826/15719/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. при секретарі судового засідання Артеменко В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Косіч Д.В.

На підставі ч.1 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 лютого 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч.3 ст.243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 липня 2018 року №;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 липня 2018 року №;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 липня 2018 року №;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 липня 2018 року №.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення"Податкового кодексу України сума боргу прощена (анульована) АТ "ОТП Банк" не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу позивача відповідно до підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду 12.10.2018 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2018 року постановлено вийти із письмового провадження та призначено судове засідання на 22.01.2019 року.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та зазначив у відзиві на позов, що в порушення вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України позивачем не включено до оподаткованого доходу за 2016 рік суму боргу, прощену (анульовану) АТ "ОТП Банк", чим занижено суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету та військового збору. Відтак, висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2008 року між АТ "ОТП Банк" (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір №ML-001/021/2008, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику кредит на придбання нерухомого майна, трикімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд.18, кв.№2, у сумі 195 000,00 доларів США. Кредит надано строком до 22.02.2021 року.

В подальшому, відповідно до повідомлення АТ "ОТП Банк" від 23.06.2017 року №01-05-19-6/2271-БТ позивачу анульовано (прощено) частину боргу шляхом укладання додаткового Договору від 28.09.2015 року №ML-001/021/2008 у сумі 64 832,74 доларів США, що за офіційним курсом на день укладання Додаткового договору складає 1 401 423,93 грн. та попереджено про необхідність сплати податків та зборів з суми прощеного збору у відповідності до податкового законодавства.

ГУ ДФС у м. Києві за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року складено акт від 31.05.2018 року №2542/26-15-42-02-30/НОМЕР_1, в якому встановлено порушення позивачем вимог:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1, пункту 179.2 статті 179 Податкового кодексу України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2016 рік;

- підпункту "а" пункту 176.1 статті 176, п.44.3 статті 44 Податкового кодексу України, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- підпункту 168.2.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 168.2 статті 164 Податкового кодексу України, не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2016 рік в сумі 1 401 423,93 грн. та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 252 256, 31 грн.;

- підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору за 2016 рік в сумі 21 021,90 грн.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.07.2018 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 315 320,39 грн. (за основним платежем 252 256,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 63 064,08 грн.);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на загальну суму 26 276,70 грн. (за основним платежем 21 021,36 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 5 255,34 грн.).

- №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170 грн.

Не погодившись із даними рішеннями контролюючого органну, позивачем 18.07.2018 (вх. ДФС №7944/ФОП) в адміністративному порядку, у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України, подано скаргу до Державної фіскальної служби України.

Позивачем 17.09.2018 року отримано Рішення Державної фіскальної служби України про результатами розгляду скарги від 14.09.2018 року №14038/24/99-99-11-02-01-14, згідно з яким податкові повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №, №, №, № залишені без змін, а скарга без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправним та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Тому, база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09.04.2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України доповнена абзацом другим, у зв'язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Вказана правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 31.08.2018 року у справі №826/3684/17.

Згідно з підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Дотримуючись порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, АТ "ОТП Банк" подано податковий розрахунок за формою 1-ДФ за І квартал 2016 року, в якому відображено нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу - 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 в сумі 1 401 423,92 грн.

На лист ГУ ДФС у м. Києві від 12.06.2017 року №16090/10/26-15-13-04-1 АТ "ОТП Банк" надав відповідь листом від 23.06.2017 року №01-05-19-6/2271-БТ, в якому повідомив про прощення (анулювання) боргу позичальнику ОСОБА_1 та надав в підтвердження копію повідомлення про анулювання (прощення) боргу шляхом укладання Додаткового договору від 28.09.2015 року до Кредитного договору від 22.02.2008 року №ML-001/021/2008.

Зі змісту вказаного Додаткового договору від 28.09.2015 року до Кредитного договору від 22.02.2008 року №ML-001/021/2008 про анулювання (прощення) боргу, а саме, вбачається, що АТ "ОТП Банк" повідомив позивача про звільнення від виконання обов'язків по сплаті кредитної заборгованості внаслідок припинення зобов'язань (прощення боргу) за кредитним договором від 22.02.2008 року №ML-001/021/2008 на підставі статті 605 Цивільного кодексу України. Загальний розмір суми основного боргу, що підлягає анулюванню (прощенню) за кредитним договором від 22.02.2008 року №ML-001/021/2008 станом на 28.09.2015 року складає 64 832,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складає 1 401 423,93 грн.

Одночасно, у вказаному повідомленні звернуто увагу на необхідність дотримання позивачем вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та сплати податку на доходи з фізичних осіб, військового збору з суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором.

Отже, факт того, що анульована (прощена) банком сума заборгованості позивача в розмірі 64 832,74 доларів США (екв. 1 401 423,93 грн.) є сумою по основному боргу (кредитом) підтверджується АТ "ОТП Банк" листом від 28.09.2015 року №22-5-5/100.

Щодо застосування пункту 8 підрозділу І розділу XX Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 підрозділу І розділу XX Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валютних зобов'язань за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015 року.

Тобто, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума прощена (анульована) кредитором, у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX Кодексу, з метою оподаткування доходу, отриманого платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Кодексу, слід розглядати окремо.

Згідно з підпунктом 110.1 статті 110

Враховуючи викладене, оскільки банком було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Тобто, з наведеного підтверджується, що кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), що є підставою для зобов'язання позичальника (позивача) відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку на доходи з фізичних осіб у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно нараховано суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 252 256,31 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 63 064,08 грн., відтак суд дійшов висновку про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №.

Окрім того, застосування відповідачем штрафу до ОСОБА_1 обумовлено порушеннями пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, відповідно до якого платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

При цьому пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, дії позивача щодо неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік не відповідають нормам податкового законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, прийняте на основі акта перевірки податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170,00 грн. за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2016 рік, та податкове повідомлення - рішення від 06.07.2018 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн за ненадання до перевірки Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу є правомірними та скасуванню не підлягають.

Окрім того, Законом України від 28.12.2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, за встановлених вище обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага дає підстави дійти висновку, що податковим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов'язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Отже, з огляду на викладене суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 06.07.2018 року № та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2019 року.

Суддя Н.М. Клименчук