Справа № 520/545/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

25.02.2019 р. справа №520/545/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_3
до Харківської міської ради в особі Інспекціі державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради
про1) визнання дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо винесення припису №896/964-Пр-У від 06.09.2018 р. та рішення про заборону експлуатації об'єкту будівництва №3438/0/250-18 від 14.12.2018 р. протиправними; 2) скасування припису №896/964-Пр-У від 06.09.2018 р., виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради; 3) скасування рішення про заборону експлуатації об'єкту будівництва №3438/0/250-18 від 14.112.2018 р., виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, -

встановив:

Позивач, фізична особагромадянин ОСОБА_3, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправними дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо винесення припису №896/964-Пр-У від 06.09.2018 р. та рішення про заборону експлуатації об'єкту будівництва №3438/0/250-18 від 14.12.2018р.; 2) скасування припису №896/964-Пр-У від 06.09.2018 р., виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради; 3) скасування рішення про заборону експлуатації об'єкту будівництва №3438/0/250-18 від 14.112.2018 р., виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Підставами позову є доводи про те, що початок будівельних робіт у належному на праві власності обєкті нерухомого майна не потребує ані одержання окремого дозволу, ані проведення попереднього сповіщення.

Відповідач, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (який був зазанчений у тексті позову заявником) до суду не прибув, уповноваженого представника для участі у розгляді справи не направив, і обєктивно був позбавлений можливості вчинити ці дії процесуального характеру, позаяк у розумінні ст. 2 Цивільного кодексу України та ст. 4 КАС України не наділений право- і дієздатністю, а діє у статусі субєкта владних повноважень як структурний підрозділ органу місцевого самоврядування юридичної особи публічного права.

З огляду на викладене, провадження у справі відносно вимог Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст .238 КАС України.

Відповідач, Харківська міська рада в особі Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що будівельні роботи є капітальним ремонтом. Тому їх початок потребував подачі повідомлення про початок будівельних робіт на обєкті класу «СС1».

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повністю виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 є власниками по ? кожен обєктів нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу №ІІа, підвалу №ІІІа; нежитлових приміщень першого поверху №2а-1, 2а-4, 2а-5, 2а-7, 2а-8; нежитлових приміщень другого поверху №5-1, 5-2; мансарди №6-1 в літері «А-2» загальною площею 357,00 кв.м. у будинку за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Алчевських, 18.

За договором оренди №1112018 від 01.11.2018р. перелічені приміщення передані в оренду ФОП ОСОБА_5 (далі за текстом Орендар).

Поясненнями представника позивача у судовому засіданні підтверджено, що будівельні роботи у перелічених вище обєктах здійснюються саме Орендарем.

13.07.2018 р. до Харківської міської ради надійшло колективне звернення мешканців будинку за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Алчевських, 18 з приводу протиправності проведення будівельних робіт у перелічених приміщеннях, а також з приводу порушення цими роботами прав та інтересів інших власників нерухомості у цьому будинку.

На підставі направлень №869-к від 20.08.2018 р. та №964-к від 04.09.2018 р. Харківською міською радою в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю (далі за текстом Інспекція) з 21.08.2018 р. по 06.09.2018 р. було проведено позаплановий захід з питання дотримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, у сфері будівельних норм, будівельних стандартів, будівельних правил за адресою Харківська область, місто Харків, вул. Алчевських, 18.

Результати проведеного заходу оформлені актом №№896/964-А від 06.09.2018 р. (далі за текстом Акт).

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що рішення владного субєкта з приводу призначення перевірки та дії владного субєкта з приводу проведення перевірки позивачем не оскаржені.

У тексті Акту владним субєктом викладені судження про вчинення особою порушення особою ч. 1 ст. 9, ч.ч. 1-3 ст. 11, ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 1 ч. 1 ст. 34, ч.ч. 1 і 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: початок робіт з капітального ремонту нежитлових приміщень класу наслідків (відповідальності) «СС1» за відсутності проектної документації, без авторського та технічного нагляду, без подання повідомлення про початок будівельних робіт.

06.09.2018 р. з посиланням на Акт владним субєктом було видано припис №896/964-Пр-З з приводу зупинення будівельних робіт.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що указане рішення владного субєкта позивачем не оскаржено.

Окрім того, 06.09.2018 р. з посиланням на Акт владним субєктом було видано припис №896/964-Пр-У з приводу усунення виявлених недоліків до 06.11.2018 р.

14.12.2018 р. владним субєктом було видано рішення №3438/0/250-18 з приводу заборони експлуатації обєкту будівництва - закладу харчування ресторану «Killian» за адресою Харківська область, місто Харків, вул. Алчевських, 18.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого діяння владного субєкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу здійснення контролю у сфері будівельної справи унормовані, насамперед, ст. 19 Конституції України, приписами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а також деталізовані приписами Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (затверджено постановою КМУ від 19.08.2015р. №698; далі за текстом - Порядок №698) та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (затверджено постановою КМУ від 23.05.2011р. №553; далі за текстом - Порядок №553).

Оскільки позивач не заявляв вимог про визнання неправомірними дій владного субєкта з приводу проведення перевірки, то ці обставини судом не перевіряють, не досліджуються, позаяк не є предметом доказування по справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За приписами ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Отже, позивач як власник приміщень (рівно як і користувач цих приміщень) повинен забезпечити дотримання закону на території цих приміщень.

Однак, при зверненні до суду усупереч ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивач не подав до суду жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 72-76 КАС України доказів того, що виявлені субєктом владних повноважень роботи не належать до катіпального ремонту і не потребують подання повідомлення про початок будівельних робіт.

Натомість з наданих відповідачем доказів вбачається, що будівельні роботи прямо охоплюють несучі конструкції стель та стін.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), обєктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється (ч. 2 ст. 36).

Суд вважає, що з огляду на приписи ст.ст. 8, 13, 41 Конституції України правило доказування за ч. 2 ст. 77 КАС України не може бути абсолютизовано і у тому разі, коли особою допускаються явні, очевидні та поза розумним сумнівом небезпечні для оточуючих дії, саме така особа первинно повинна довести відсутність загрози для прав та інтересів інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписи ч. 1 ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України вимагають від адміністративного суду забезпечити захист прав та інтересів невладного суб'єкта.

Проте оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання, що у спірних правовідносинах владним субєктом забезпечено дотримання вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Факт порушення прав та охоронюваних інтересів позивача не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

При цьому, суд враховує, що, по-перше, у позивача як орендодавця у спірних правовідносинах відсутнє порушене право, оскільки право на користування приміщеннями передано за цивільним правочином Орендарю, а, по-друге, скасування оскаржених рішень унеможливлено діючим та неоспореним рішенням у формі припису від 06.09.2018 р. №896/964-Пр-З.

Наведені обставини є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Провадження у справі відносно Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю - закрити.

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 26 лютого 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.