Справа № 826/16974/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Rental Management» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Rental Management» до Державного реєстратора Київської філії КП Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Грачова Олександра Васильовича, Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, АТ «Reverta» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Rental Management» звернулося в суд із позовом до Міністерства юстиції України, Державного реєстратора Київської філії КП Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Грачова Олександра Васильовича, у якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо нерозгляду скарги ТОВ «Rental Management» на дії державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Грачова Олександра Васильовича в строк передбачений пунктом 4 порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Грачова Олександра Васильовича щодо реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1032,30 (одна тисяча тридцять два і тридцять сотих) кв.м., що становлять 13/100 (тринадцять сотих) від всього домоволодіння за ОСОБА_3 (номер запису 27286371 від 31.07.2018р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо нерозгляду скарги ТОВ «Rental Management» на дії державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Грачова Олександра Васильовича в строк передбачений пунктом 4 порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року в частині позовних вимог до Державного реєстратора Київської філії КП Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області "Центр реєстрації" Грачова Олександра Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Грачова Олександра Васильовича щодо реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1032,30 кв.м., за ОСОБА_3 (номер запису 27286371 від 31.07.2018р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000) відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що предметом розгляду в цій справі в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення) є не порушення процедури державної реєстрації суб'єкта владно-управлінських функцій, а законність набуття особою права власності на нерухоме майно, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Не погоджуючись із судовим рішенням про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обгрунутвання вимог апеляційної скарги посилається на те, що в даному спорі відсутній спір про право цивільне, адже фактично наявне неналежне виконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків, що призвели до безпідставного внесення відповідних відомостей до державного реєстру. Зокрема, позивач вказує на те, що державний реєстратор не перевірив правовстановлюючого документа, на підставі якого проводилась державна реєстрація, а саме рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року у справі №757/3377/14-ц, яке жодним чином не визначає право власності за ОСОБА_3 та фактично відсутнє у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Окремо, позивач звертає увагу на те, що майновий спір щодо вказаних нежитлових приміщень вже вирішений в порядку адміністративного та господарського судочинства, а відповідні судові рішення за наслідками розгляду спорів набрали законної сили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника третьої особи ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 частини 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п. 7 цієї статті суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 частини 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Із змісту позовної заяви убачається, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1032,30 кв.м., за ОСОБА_3 обґрунтовані незаконністю дій відповідача як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, з тих підстав, що державний реєстратор не перевірив правовстановлюючого документа, на підставі якого проводилась державна реєстрація, а саме рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року у справі №757/3377/14-ц, яке не визначає право власності за ОСОБА_3, відсутнє у ЄДРСР та фактично є ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва про тимчасовий доступ до документів та їх вилучення по кримінальному провадженню, не має жодного відношення, а ні до позивача, а ні до ОСОБА_3 Відтак, на думку позивача, державний реєстратор повинен був відмовити в державній реєстрації згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом із тим, позовна заява не містить доводів стосовно невиконання умов цивільно-правової угоди та визнання права власності на вказані нежитлові приміщення, як помилково вважав суд першої інстанції.

Тобто, у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Окремо суд звертає увагу на те, що спір щодо права власності на вказані нежитлові приміщення вирішувався господарським судом, на підтвердження чого в матеріалах справи знаходяться копії відповідних судових рішень.

Таким чином, у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 12 червня 2018 року у справі №823/378/16, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що предметом розгляду у цій справі в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно є не порушення процедури державної реєстрації, а законність набуття особою права власності на нерухоме майно.

Отже, суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб'єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до суду цивільної юрисдикції.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №826/12559/16, є необґрунтованим, позаяк підстави позову у вказаній та у даній справі є різними, що не враховано судом першої інстанції.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених п. 1 ч.1 ст.170 КАС України підстав для відмови у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Rental Management» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова