Справа № 280/5472/18
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
06 лютого 2019 року 11 год. 15 хв.Справа № 280/5472/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене повідомленням від 23.08.2018 року за № 3826 про відмову ОСОБА_1 в переході на інший вид пенсії відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести з пенсії за вислугу років та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 року пенсію за віком (ЧАЕС) із зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з часу його звернення до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із відповідною заявою перехід на пенсію за віком (ЧАЕС), тобто з 15.08.2018 року.
Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 зазначає, що надані ним до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи є достатнім підтвердженням його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, що в свою чергу є підставою для перехід на інший вид пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років. Стверджує, що за змістом записів у трудовій книжці позивач має необхідний трудовий стаж. Таким чином, вважає, що Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України безпідставно відмовило ОСОБА_1 у переході на пільговий вид пенсії (ЧАЕС). Вважає рішення відповідача неправомірним, з огляду на що, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача позов не визнав. У письмовому відзиві на позовну заяву від 11.01.2019 вх. № 1339 вказав, що визначити право позивача на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років немає можливості, оскільки в наявних документах відсутня інформація підтверджуюча безпосередньо участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі про виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії в зоні ЧАЕС. Таким чином, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у позові відмовити.
Ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5472/18. Призначено судове засідання на 11 січня 2019 року з викликом сторін.
У судовому засіданні 11.01.2019 оголошено перерву до 06.02.2019.
У судове засідання представник позивача або позивач не прибув, клопотанням від 05.02.2019 просить суд розглядати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача також не прибув у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
01.02.2019 до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній матеріалів.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
15.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно повідомлення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.08.2018 позивачу відмовлено в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до п.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ).
Статтею 55 Закону №796-ХІІ визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років, - які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років, - які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 роціі - 5 років.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону №796-ХІІ визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Відповідно до ст.10 Закону №796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.
Частиною 1 ст. 15 Закону №796-ХІІ передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Згідно ст. 65 Закону №796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).
Відповідно до вказаного Порядку документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 р. та 04.09.2015 (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а відповідно) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Вказаної правової позиції підтверджена і Верховним Судом, що вбачається зокрема з постанови від 19 червня 2018 року у справі № №675/2071/16-а (адміністративне провадження №К/9901/44983/18).
Таким чином, в контексті вищенаведеного єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії НОМЕР_1 від 06.08.1998, що в силу вищевказаних норм надає йому право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.
Тобто, доводи відповідача про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, довідки за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122 є необґрунтованими, оскільки позивачем надавалось відповідачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.
В той же час, суд зауважує, що в матеріалах справи наявна копія довідки від 30.08.2018 № 409/1 про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, якою підтверджено, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 № 14970378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.
Також, позивачем на підтвердження його участі у ліквідації наслідків аварії надано і копії інших документів, досліджені судом зокрема:
довідка Комунальної установи «Мелітопольської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради № 02-11/408 від 03.09.2018, відповідно до якої ОСОБА_1 з 09 серпня 1987 року по 10 вересня 1987 року відповідно до наказу №76 від 08.09.1987 року по Мелітопольській станції швидкої медичної допомоги направлений у відрядження в поліклініку міста Чорнобиль на роботу, пов`язаною з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЄС та запобіганню забруднення навколишнього середовища;
копія наказу № 76 від 08.09.1987 по станції швидкої медичної допомоги зі змісту якого слідує, що лікаря ОСОБА_2 , фельдшера ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відряджено у м. Чорнобиль для роботи у поліклініці, строк відрядження 31 день з 10.09.1987 по 10.10.1987;
посвідчення про відрядження № 16 від 08.09.1987, відповідно до якого, ОСОБА_1 , фельдшер станції швидкої медичної допомоги м. Мелітополь, командирувався у м. Чорнобиль з метою медичного обслуговування на строк відрядження 31 день з 10 вересня 1987 року по 10 жовтня 1987 рік, підстава: наказ № 76 від 08.09.1987 року;
копія записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , де вказано, що починаючи з 18.03.1985 позивач був зарахований на посаду виїзного фельдшера, у період часу з 10.09.1987 по 10.10.1987 працював у поліклініці м. Чорнобиль (записи № № 2, 3).
Таким чином, наведені документи підтверджують те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій та свідчить про безпідставність відмови відповідача у її призначенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи те, відповідач не надано суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення, при цьому позивачем доведено протилежне, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.
У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алекєєва, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене повідомленням від 23.08.2018 року за № 3826 про відмову ОСОБА_1 в переході на інший вид пенсії відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 15.08.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.02.2019

Суддя Л.Я. Максименко