Справа № 480/4664/18
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р. Справа № 480/4664/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ювченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4664/18 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач), у якій просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу ГУДФС у Сумській області №Ф-7646-25 від 13.11.2018.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.08.2013 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з видом діяльності - спеціалізована діяльність з дизайну. 05.05.2014 позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про припинення підприємницької діяльності, до якої надала необхідні документи. Як стверджує позивач, в день звернення до державного реєстратора з відповідною заявою, позивач у цей же день отримала витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відміткою про припинення. 06.12.2018 позивач отримала податкову вимогу ГУДФС у Сумській області №Ф-7646-25 від 13.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 16119,77грн.

На переконання позивача, оскаржувана вимога є необгрунтованою, оскільки з 2014 року вона прийняла рішення припинити підприємницьку діяльність, про що зверталась до державного реєстратора, а отже і обов'язок сплачувати єдиний внесок з 2014 року у неї відсутній.

Ухвалою суду від 18.12.2018 провадження у даній справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10.01.2019 відповідач подав до суду письмовий відзив (а.с.25-26), у якому зазначає, що з 06.09.2013 по 01.05.2014 позивач здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. 06.05.2014 ФОП ОСОБА_3 подала державному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності, однак 15.05.2014 відмінила процедуру припинення підприємницької діяльності. З 15.05.2014 по 13.12.2018 позивач здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування. При цьому слід відмітити, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру лише 13.12.2018 внесено відомості про припинення позивачем підприємницької діяльності.

Крім того, відповідач зазначає, що за квітень 2014 року нараховано єдиний внесок в сумі 422,65грн. (1218грн.*34,7%=422,65грн.) відповідно до ст.8 Закону України збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (у ред. станом на 21.07.2014).

З прийняттям Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій » внесені зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Так, з 01.01.2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов'язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій ч.8 ст.9 Закону №2464). Законом України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 - 3723,00 грн.

Відповідно, квартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%), поквартально: до 19.04.2018р. - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн., до 19.07.2018р. - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн., до 19.10.2018р. - за 3 квартал 2018 року-2457,18 грн.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника, вказаній вище.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Оскільки, відповідно до КОР за позивачем рахується заборгованість по платежу "Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що з урахуванням переплати в сумі 122,42грн. становить 16119,77грн. (за квітень 2014 в сумі 422,62грн. (1218грн.*34,7%=422,65грн.), за 2017 рік - 8448 грн., І квартал 2018 року - 2457,18 грн., ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн., ІІІ квартал 2018 року - 2457,18грн.), 13.11.2018 відповідачем було сформовано податкову вимогу №Ф-7646-25 про сплату боргу (недоїмки) та направлено позивачу.

Таким чином, нарахування єдиного внеску відбулося відповідного до норм чинного законодавства, а відповідно, податкова вимога №Ф-7646-25 від 13.11.2018 є законною та обгрунтованою.

25.01.2019 відповідач подав до суду пояснення (а.с.39), у яких вказав, що акти документальних перевірок не складались, а вимога про сплату боргу №Ф-76-46-25 від 13.11.2019 була сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів (п.3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, відмовляє у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного:

У судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_3 22.08.2013 була зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.10), перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

05.05.2014 позивач звернулась із відповідною заявою до державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності (а.с.11).

13.11.2018 Головним управлінням ДФС у Сумській області сформовано вимогу №Ф-7646-25 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 16119,77 грн. та направлено на адресу ОСОБА_4 (а.с.15). Згідно з розрахунком суми заборгованості та відомостей з картки платника податків заборгованість, вказана в недоїмці, складається з боргу в сумі 422,65 грн. (1218грн.*34,7%=422,65грн.), що виник 21.07.2014, боргу за 2017 рік в сумі 8448грн. (3200грн.*12*22%=8448грн.) та недоїмки за перші три квартали 2018 року в сумі 7371,54 грн. (І квартал 2018 - 2457,18 грн., ІІ квартал 2018 - 2457,18грн., ІІІ квартал 2018 - 2457,18 грн.), що, з урахуванням переплати в сумі 122,42 грн. складає 16119,77 грн. ((422,65грн.+8448грн.+7371,54грн.)-122,42грн.=16119,77грн.) (а.с.53).

Позивач не погодилась з нарахуванням їй заборгованості з єдиного внеску, а тому звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджету України на 2014 рік" установлено мінімальну заробітну плату на 2014 рік у місячному розмірі 1218 грн.

Таким чином, позивачу 21.07.2014 автоматично нараховано єдиний соціальний внесок за квітень 2014 в сумі 422,65грн. (1218грн.*34,7%=422,65грн.) (зворотній бік а.с.30).

Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов'язковості визначення бази нарахування ЄВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200,00грн., з 1 січня 2018 року - 3723 грн.

Частиною п'ятою ст.8 Закону №2464 для зазначеної категорії платників встановлена обов'язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта ст.4 Закону №2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями не передбачено. Фактичне не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, що чинне з 01.01.2017 не звільняє платника від сплати єдиного внеску.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Враховуючи обов'язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов'язані сплатити до 09.02.2018 за звітний 2017 рік, щонайменше 8448грн. (3200.00*12*22%=8448грн.).

Крім того, з прийняттям Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій » внесені зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати зобов'язань фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Так, з 01.01.2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов'язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій ч.8 ст.9 Закону №2464). Законом України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 - 3723,00 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18грн. (3723грн.*3*22%=2457,18грн.).

Статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

Відповідно до п.п.6,7 ст.13 Закону №2464 та розділу VI Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Статтею 25 цього ж Закону визначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внесу на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, контролюючим органом нараховано позивачу єдиний внесок у розмірі 16242,19 грн. за 2014-2018 роки. З урахуванням переплати в сумі 122,42 грн., борг (недоїмка) з єдиного внеску складає 16119,77 грн.

Заперечуючи проти вимоги податкового органу позивач зазначає, що припинила здійснювати підприємницьку діяльність ще у 2014 році, про що державним реєстратором внесено відповідний запис (а.с.11). Проте, відповідно до відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній станом на 05.05.2014) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати в н е с е н н я до Єдиного державного реєстру з а п и с у про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40-41) 05.05.2014 державним реєстратором внесено рішення ФОП про припинення підприємницької діяльності, однак, 14.05.2014 державним реєстратором внесено рішення ФОП про відміну власного рішення щодо припинення її підприємницької діяльності (а.с.41). І лише 13.12.2018 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням (зворотній бік а.с.41).

Отже, з огляду зазначені норми Закону, припинення підприємницької діяльності пов'язано з позбавленням статусу підприємця внаслідок внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, а не внесенням рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємцької діяльності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога ГУ ДФС у Сумській області №Ф-7646-25 від 13.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску сформована відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, а отже, є законною і обґрунтованою, а тому, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №Ф-7646-25 від 13.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.02.2019 року.

Суддя О.М. Кунець