Справа № 120/155/19-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 лютого 2019 р. Справа № 120/155/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика В.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Бершадського ОУПФ України у Вінницькій області від 21.08.2018 № 15 про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на десять років;

- зобов`язати призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 01 червня 2018 року, пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В своєму позові зазначав, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, посвідчення СеріїА № НОМЕР_1 (Категорія 3), 01.06.2018 року звернувся до Бершадського ОУПФ України у Вінницькій області, із заявою про призначення пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Розпорядженням відповідача №15 від 21.08.2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що в архівній довідці Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу від 23.02.1993 року не зазначено населений пункт чи об`єкт, щодо періодів роботи, населених пунктів чи об`єктів, де заявником проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Непогоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". На переконання позивача, вимога пенсійного органу надавати різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, виселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, у даних правовідносинах є безпідставною.

Як вбачається з військового квитка № НОМЕР_2 від 23.10.1984р. та архівної довідки №17991 Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу від 22.07.1993р., що позивач в період з 25.05.1986 року по 15.10.1986 року у складі військової частини 18007 /Овруч/ виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні в відчуження, що свідчить про необхідну кількість днів перебування в зоні відчуження у 1986 році та дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року провадження у справа відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи).

08.02.2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , зазначаючи, що з матеріалів пенсійної справи не встановлено інформації про роботу позивача в населених пунктах чи об`єктах зони відчуження. Згідно архівної довідки Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу від 22 липня 1993 р. №24/17991, позивач в період з 25 травня 1986 року по 15 жовтня 1986 року працював на пункті санітарної обробки населення і дезактивації техніки, що розташовувався на аеродромі Чернігівського вищого військового училища льотчиків у м. Чернігові. У зв`язку із відсутністю в матеріалах пенсійної справи документів, які підтверджували б місце та тривалість служби ОСОБА_1 безпосередньо у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач не має права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01.06.2018 року позивач звернувся до Бершадського ОУПФ із заявою про призначення пенсії, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Розпорядженням Бершадського ОУПФ № 15 від 21.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії оскільки з поданих матеріалів не можливо встановити населений пункт чи об`єкт де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погодившись з такою відмовою позивач звернувся в суд з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо характеру спірних правовідносин та норм закону, що їх регулює суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закону № 796-XII).

Стаття 14 Закону 796-XII визначає категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до частини 1 цієї статті для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Стаття 55 Закону 796-XII визначає, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

1. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - зменшення пенсійного віку на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - зменшення пенсійного віку на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - зменшення пенсійного віку на 5 років.

Як встановлено судом, та не заперечується учасниками справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 3 категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_3 , виданого 22.03.1993 року, перереєстрованого 22.10.1997 року та посвідченням Серії НОМЕР_4 , виданого в червні 1987 року.

Тобто, позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності відповідного періоду та місця такої участі.

Одночасно, суд погоджується із доводами відповідача про відсутність документального підтвердження права позивача на зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", саме на 10 років, з огляду на таке.

Відповідно до вищенаведеної статті 55 Закону № 796-ХІІ право на зменшення пенсійного віку на 10 років мають учасники ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, які відповідають певним критеріям, а саме місце (зона відчуження) та період участі особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно поданих позивачем документів, період його участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідає встановленим вимогам задля зменшення пенсійного віку на 10 років.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в зоні відчуження.

Так, відповідно до Архівної довідки № 17991, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, наданої позивачем з позовною заявою до суду, з`ясовано, що ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_5 (м. Овруч) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

В 1986 році: - до 1 липня 37 днів, з 25.05.1986 року;

- до 31 грудня 197 днів, по 15.10.1986 року, в населених пунктах: Чернігівське училище військових льотчиків з 25.05.1986 року по 15.10.1986 року.

Відповідно до Архівної довідки № 6295, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, наданої позивачем до пенсійного органу, встановлено, що ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_5 (м. Овруч) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

В 1986 році: - до 1 липня 56 днів, з 05.05.1986 року;

- до 31 грудня 93 дні, по 01.10.1986 року, в населених пунктах: аеродроми Чернігівського ВВАУЛ з 05.05.1986 року по 01.10.1986 року.

Точного місця (населеного пункту) виконання позивачем задач по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вказані довідки не містять.

З урахуванням чого, суд вказує наступне, відповідно до пункту 5 "Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20 січня 1997 року, згідно якого позивач отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

До пунктів дезактивації техніки і санітарної обробки населення належать пункти у межах сіл Діброви Поліського, Дитяток і Старих Соколів Іванківського районів, на аеродромах Чернігівського вищого військового училища льотчиків у місті Чернігові і селі Малійках Чернігівського району Чернігівської області та пункт дезактивації залізничного транспорту на станції Вільча Поліського району.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 р. № 106 затверджено "Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи" серед яких визначені населені пункти, що віднесені до "Зони відчуження".

Разом з тим, місто Чернігів та село Малійки Чернігівського району Чернігівської області зазначеним Переліком населених пунктів до зони відчуження не віднесено.

Додатково те, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме поза межами зони відчуження свідчить Постанова Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1993 року N 970 "Про Порядок визначення категорій осіб, які працювали за межами зони відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", в Розділі IV "Населені пункти і підприємства, де були розгорнуті пункти дезактивації та станції знебруднення авіаційного, автомобільного, залізничного, річкового транспорту, будівельної дорожньо-гірничої та іншої техніки, що використовувалася на різних роботах у зоні відчуження" зазначаються Аеродроми Чернігівського вищого авіаційного училища (смт Гончарівське, с. Малійки, с. Півці, Чернігівського району, Чернігівської області).

З огляду на що, не знаходить свого підтвердження участь позивача в 1986 року в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в зоні відчуження, що є однією з безумовних підстав для зменшення пенсійного віку на 10 років.

Судом не ставиться під сумнів, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте даний статус, за відповідних умов місця та періоду участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дає позивачу, відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 796-XII, для зменшення пенсійного віку на 5 років.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують протиправності рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до статті 55 Закону 796-XII.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою, другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 );
Відповідач: Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 23, м. Бершадь, Вінницька область, ).

Рішення у повному обсязі виготовлене 19.02.2019 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович