Справа № 176/2811/18
Суддя: Гусейнов К. А.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №176/2811/18
провадження №2-а/176/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гусейнова К.А.,

за участі секретаря Яценко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовті Води справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до інспектора Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Горбачова Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з зазначеним адміністративним позовом, в якому він просить скасувати постанову НК №071274 від 03.12.2018 року як незаконну.

В своєму позові позивач зазначає, що постановою НК №071274 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху складеною 03.12.2018 року о 08 год. 00 хв. на вул. Першотравневій, біля буд. №26 інспектором Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області М.О. Горбачовим на нього накладене адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. У постанові зазначено, що він керуючи транспортним засобом «Фольксваген-Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1, 03.12.2018 року о 08 год. 00 хв. на вул. Першотравневій м. Жовті Води не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Проте така постанова не відповідає дійсним обставинам справи, а дії відповідача вимогам діючого законодавства з наступних підстав. Дійсно, 03.12.2018 року близько 08 год. 00 хв. він рухався по вул. Першотравневій в бік Бульвару Свободи, керуючи транспортним засобом «Фольксваген-Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1. В автомобілі знаходився також пасажир. В районі біля буд. 26 він був зупинений інспектором, який представився майором поліції Карасьом. Після зупинки він запропонував йому пред'явити посвідчення водія, страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що ОСОБА_1 виконав. Під час керування автомобілем паском безпеки він був пристебнутий. Але незважаючи на це, працівники поліції не заслухавши його пояснень, не склавши протокол про адміністративне правопорушення винесли, незаконну на його думку постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, за те що він нібито під час керування не був пристебнутий паском безпеки, що змусило його звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

У судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач інспектор СРПП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Горбачов М.О. у судове засідання також не з'явився, відзиву на позов суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на такі обставини.

Судом встановлено, що постановою інспектора Жовтоводського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області Горбачова М.О. серії НК №071274 від 03.12.2018 року було встановлено (по тексту), що «03.12.2018 року о 08 год. 00 хв. на вул. Першотравнева в м. Жовті Води Дніпропетровської області водій був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 ПДР України. Таким чином ОСОБА_1 булопритягнуто до відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено штраф у сумі 51 грн. У даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 з постановою не згоден.

Щодо законності складання інспектором СРПП Жовтоводського ВП ГУНП Горбачовим М.О. оскаржуваної постанови, то необхідно зазначити наступне.

Згідно з «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами четвертою та сьомою статті 121, частиною четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, статтею 188-28 КУпАП, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками та ін.

Суд зазначає, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП та роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення", орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Крім того, у своїй постанові від 26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Разом з тим, відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.3 ст.121 КУпАП. Натомість у оскаржуваній постанові зазначено дослівно «03 грудня 2018 року о 08 год. 00 хв. на вул. Першотравневій водій не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п.2.3В ПДР України». При цьому із змісту правопорушення, зазначеного в постанові не можливо зробити висновок, який водій, під керуванням якого автомобіля, чи рухався даний автомобіль, чи обладнаний даний автомобіль засобами пасивної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це також слідує з закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову, а тому вину позивача у вчиненні правопорушення повинен довести саме відповідач.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП відбувся з порушенням його порядку, визначеним Інструкцією та КУпАП, сама постанова, відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, складена з порушенням вимог 2, ст.283 КУпАП, та обставини викладені в ній не доведені відповідними належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодесу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обгрунтованим та підлгяає задоволенню. Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 241-246, 286, КАС суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1до інспектора Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Горбачова Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №071274 від 13 грудня 2018 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.3 ст. 121, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Відшкодування судових витрат віднести за рахунок Держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області К.А. Гусейнов