Справа № 0740/960/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2019 року м. Ужгород№ 0740/960/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Копосович Е.О.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,- представник ОСОБА_2

відповідача: Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області -представник Крупа-Газуда М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області скасування вимоги зі сплати боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, яким просить:

1.Прийняти та розглянути в судовому провадженні позовну заяву про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12.06.2018 року про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 152639,74 грн., рішення № від 12.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 31344,77 грн.;

2.Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12.06.2018 року про заборгованість з сплати єдиного внеску в сумі 152639,74 грн., рішення № від 12.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 31344,77 грн.;

3.Сплачені судові витрати відшкодувати за рахунок відповідача.

1.Позиції сторін

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі висновків акту документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 17.05.2018 року № 537/13-11/НОМЕР_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період 01.01.2015 по 31.12.2017 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області прийнято рішення № від 12.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 31344,77 грн. Крім того, за результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Закарпатській області сформовано та винесено вимогу № Ф- від 12.06.2018 року про сплату ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 152639,74 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, а, відповідно, і з прийнятим рішенням та вимогою, вважає їх протиправними та просить скасувати з підстав невірного трактування та порушення відповідачем вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI.

14 листопада 2018 року від Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ГУ ДФС у Закарпатській області не погоджується із вимогами позову, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що жодних документів, які підтверджують задекларовану суму чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок і яка зазначена у звітах в кожному місяці Позивачем не надано. Відтак Головне управління ДФС у Закарпатській області просить відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог повністю.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та пояснення, надані у судових засіданнях, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві на позов та просив відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

2.Обставини, встановлені судом.

Як встановлено судом, в період з 18.04.2018 року по 10.05.2015 року, у відповідності до наказу Головною управління ДФС у Закарпатській області № 582 від 02.04.2018 року старшим державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Закарпатській області Тимчуком Богданом Тарасовичем, та старшим державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Закарпатській області Комаромі Сабіною Михайлівною проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період 01.01.2015 по 31.12.2017 року. (а.с.171).

Згідно наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області від 03.05.2018 року № 790 строк проведення перевірки продовжувався на 5 робочих днів з 04.05.2018 по 10.05.2018 року .

За результатами вказаної перевірки складено акт від 17.05.2018 №537/13-11/НОМЕР_2 (а.с.133-168)

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1, зокрема:

1. п.177.2, п.п.177.4.5 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України № 2755-У1 від 02.12.2010р.. із змінами та доповненнями. - перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2017 рік в сумі 132173,79 грн.;

2. п. 173.1, 173.3 ст.173 Податкового кодексу України та керуючись п. 167.2 ст.167 Податкового кодексу України, - перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб від операцій з продажу рухомого майна за 2015 рік в сумі 1100,00 грн.;

3. п.1 ч.2 ст.6. п.2 ч.1 ст.7 розд. III, Закону України від 08.07.2010р. №2464-У1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, абз.2 п.п.2 п.5 розд. IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953), із змінами та доповненнями, - перевіркою донараховано єдиного соціального внеску в загальній сумі 152639,74 грн. в тому числі за 2015 рік в сумі 50001,27 грн., за 2016 рік в сумі 60805,47 грн., за 2017 рік в сумі 41833,00 грн.;

4. п.1.2 ч.2 ст.6 Закону України віл 08.07.2010 року №2464 - IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, - перевіркою встановлено неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок;

5. абз. «г» п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755- IV із змінами і доповненнями, в результаті чого збільшено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2017 року на суму 1691,75 грн;

6. пп. 1.1. 1.2. 1.5. 1.6 п. 16-1 підр.10 розд.ХХ. пп.162.1.1 п.162.1 ст. 162 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, зі змінами та доповненнями,- неутримання та неперерахування військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності за 2017 рік в сумі 11014,48 грн.; неутримання та неперерахування військового збору з доходу від операцій з продажу (обміну) об'єктів рухомого майна (напівпричепа-самоскида-Б) за 2015 рік в сумі 330,00 грн.; неутримання та неперерахування військового збору з доходу від операцій з продажу об'єктів нерухомого майна (земельної ділянки) за 2015 рік в сумі 3503,49 грн.;

7. п.250.9 ст.250 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ, із змінами та доповненнями,- неподання звітності з екологічного податку за 1,2,3,4 квартал 2016 року та 1.2.3.4 квартал 2017 року.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивач, 24.05.2018 року звернувся до відповідача з письмовими запереченнями (а.с.53-61).

За результатами розгляду вищевказаного заперечення, посадові особи Головного управління ДФС у Закарпатській області, листом № 1765/К/07-16-13-11-16 від 08.06.2018 року надали відповідь, відповідно до якої Головне управління ДФС у Закарпатській області залишає висновок акту документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2018 №537/13-11/НОМЕР_2 без змін (а.с.62-67).

За результатами Акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було прийнято:

-рішення № від 12.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 31344,77 грн.. (а.с.69)

- вимогу № Ф- від 12.06.2018 року про сплату ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 152639,74 грн.(а.с.68).

Так, зі змісту акту перевірки слідує, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 задекларовано дохід отриманий від здійснення підприємницької діяльності та підтверджено документально витратами пов'язаними з господарською діяльністю у відповідності до Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, із змінами та доповненнями, Закону України від 16.07.99 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Правильність і достовірність визначення вартості документально підтверджених суми чистого оподаткованого доходу, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок в сумі 1450138,69 грн., в тому числі за 2015 рік 668753.,50 грн., за 2016 рік-781385,19 грн. підтверджується в Акті перевірки, перевіряючими порушень не встановлено.(а.с.138).

Чистий оподатковуваний дохід від підприємницької діяльності за 2017 рік, за даними перевірки, складає 1557370,22 грн. (валовий дохід 29528578,60 грн. - валові витрати 27971208,38 грн. = 1557370,22 грн.) проти 823071,40 грн., заявленого ФОП ОСОБА_1 у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, різниця заниження чистою оподаткованого доходу в сумі 734298,82 грн.(а.с139).

Із загального обсягу понесених витрат 2017 року перевіряючими виключено витрати пов'язані з утриманням транспортних засобів, що використовуються у підприємницькій діяльності і підтверджені первинними документами та відображені у акті перевірки.

Відповідачем самостійно була визначена сума чистого доходу, отриманого платником податків в кожному конкретному місяці 2015-2017 років із застосуванням показника середньомісячного оподатковуваного доходу з посиланням на абз.2 підпункту 2 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953), із змінами та доповненнями (далі по тексту - Інструкція № 449), платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Однак, відповідачем не враховано абз.3 підпункту 2 пункту 5 розділу IV Інструкції № 449, де у разі якщо таким платником не отримано доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Особливості адміністрування податку на доходи фізичних осіб, в тому числі визначення бази оподаткування, встановлено Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 1 ПК України, яка визначає сферу дії ПК України, а саме ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, так у статтях 8, 9, 10 ПК України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В силу ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, і лише в частині адміністрування - ПК України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п.163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу, а саме: об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Водночас щомісячний чистий дохід, це величина яка відповідно до Закону України № 2464 вираховується платником податків самостійно, враховуючи при цьому щомісячні витрати на придбання товару, витрати на здійснення підприємницької діяльності (оренда, податки придбання ТМЦ тощо) та доходів в ході реалізації робіт та послуг у кожному конкретному місяці на підставі первинних документів.

При цьому, відповідно до п. 4.1 "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі по тексту -Порядок № 435 ), формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Підпунктом 4.5 пункту 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 р. за № 1622/24154 (далі - Інструкція №455), встановлено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З вищенаведеного вбачається, що платник при обчисленні суми єдиного внеску має виходити з суми чистого річного оподатковуваного доходу, отриманого у звітному періоді, і ні Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", ані Податковим кодексом України не передбачено обов'язку суб'єкта господарювання (в спірних правовідносинах - фізичної особи-підприємця) обчислювати розмір єдиного внеску виходячи з показника середньомісячного річного доходу, обчисленого шляхом математичного ділення показника річного оподатковуваного доходу на кількість місяців, за які такий дохід отримано.

На користь даного твердження свідчать також норми Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 11.12.2013 № 793 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2013 р. за № 2179/24711 (далі - Інструкція №793).

Пунктом 3 розділу ІІІ даної Інструкції встановлено, що у розділі III декларації "Доходи, отримані фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності" у рядку 02 вказується сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності фізичною особою - підприємцем. Значення рядка 02 декларації дорівнює підсумковому значенню колонки 3 додатка 5 до декларації.

Згідно пункту 6 Розділу IV Інструкції №793, у додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності" у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності.

Слід відмітити, що розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як сума загальних місячних доходів, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, вноситься платником до рядка 01 Додатку 5 до Розділу ІІІ декларації, однак такий показник не впливає на порядок обчислення єдиного внеску та при проведенні розрахунку останнього до уваги не береться.

Прив'язка порядку обчислення єдиного внеску до даних річної декларації стосується лише суми чистого річного оподаткованого доходу, що узгоджується із нормами п.164.1 ст. 164 ПК України та п.177.2 ст. 177 ПК України.

Такий висновок пов'язаний, в тому числі, із тим, що показник середньомісячного оподатковуваного доходу Декларації про доходи та майновий стан платника визначається математично шляхом ділення суми чистого річного оподаткованого доходу на кількість календарних місяців, у яких такий дохід отримано, а щомісячний чистий дохід визначається на підставі первинних документів.

Враховуючи викладене, поняття отриманого середньомісячного річного доходу не є тотожним поняттю щомісячного чистого доходу отриманого ФОП ОСОБА_6 у звітному періоді.

Вимогами Закону № 2464 застосування середньомісячного показника не передбачено, оскільки платник може отримувати різний дохід у тому чи іншому місяці в залежності від технологічного процесу, забезпеченням, вартістю та доставкою сировини, профілактикою та ремонтом виробничого обладнання, нарахування та виплата заробітної плати працівникам, попиту та реалізація виробленої продукції на ринку, відповідно платнику податків надано право визначати розмір такого доходу самостійно.

В свою чергу, податковий орган може виявити розбіжність лише на підставі первинних документів (згідно акту перевірки розбіжностей не виявлено), а не шляхом розподілу математично сукупного річного оподатковуваного доходу на дванадцять місяців.

В порушення вимог ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-ІV відповідач, самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому бухгалтерських та інших документів, що підтверджують розмір доходу, на суми якого відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок та безпідставно зробив висновок про розбіжність лише на підставі розподілу математичним шляхом сукупного річного оподатковуваного доходу на кількість місяців, в яких такий дохід отримано.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону № 2464 фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок у розмірі 22 % сум доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої ч. 3 ст. 7 Закону № 2464.

Керуючись вищенаведеними нормативно-правовими актами з обчислення суми єдиного внеску для зазначеної категорії платників до яких відноситься ФОП ОСОБА_1, здійснював на підставі даних річних податкових декларацій за 2015-2017 роки, проводив в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої ч. 3 ст. 7 Закону № 2464 в повному обсязі без будь якого заниження, тому донараховану суму грошового зобов'язання з єдиного внеску за період 2015-2017 роки в сумі 152639,74 грн. є помилковими та не відповідають законодавству і нормативно-правовим актам України.

Так, Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2377/15 від 18.02.2016 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі задоволено повністю. Скасовано вимогу зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 170433,06 грн., скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17091,68 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду № 876/3472/16 від 23.02.2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 року у справі №807/2377/15 - без змін.

Постановою Верховного суду від 23 жовтня 2018 року №807/2377/15 (провадження №К/9901/36413/18) касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області залишено без задоволення. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року у справі №807/2377/15 залишено без змін.(а.с.120-122).

Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на пункт 5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953. Згідно з ним обчислення сум єдиного внеску категорією платників, до яких належить позивач, здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності).

Норми даного пункту не визначають обов'язок застосування при нарахуванні єдиного внеску саме рядка 01 розділу ІІ додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності" (розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу). Річна податкова декларація окрім цього рядка містить інші дані, зокрема про чистий оподатковуваний дохід, які і були використані позивачем при нарахуванні єдиного внеску.

Крім того, вказаною Інструкцією не можуть встановлюватися правила нарахування єдиного внеску, які мають бути визначені виключно Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Відповідач довільно встановив обов'язок платника єдиного внеску використовувати порядок його нарахування, не передбачений Законом.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведені обставини та вимоги закону, суд дійшов правильного висновку про незаконність винесеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12.06.2018 року, що, відповідно, є підставою для її скасування. Крім того, оскільки відсутні підстави для донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то й рішення відповідача № від 12.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску також підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про скасування вимоги зі сплати боргу та рішення про застосування штрафних санкцій - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного Управління ДФС Закарпатській області ( , м. Ужгород, вул. Волошина,52) про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12.06.2018 року про заборгованість ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 АДРЕСА_1) зі сплати єдиного внеску в сумі 152639,74( сто пядесят дві тисячі шістсот тридцять дев'ять ) грн.,

3.Визнати протиправним та скасувати рішення № від 12.06.2018 року Головного Управління ДФС Закарпатській області ( , м. Ужгород, вул. Волошина,52) про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 АДРЕСА_1) на суму 31344,77( тридцять одна тисяча триста сорок чотири) грн. 77 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адмінсуд.

СуддяЗ.Б. Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01 березня 2019 року.