Справа № 815/4992/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року

Київ

справа №815/4992/17

адміністративне провадження №К/9901/55483/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Носенко Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чакір В.О.,

представника третьої особи Нгуєн А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року (головуючий суддя Запорожан Д.В., судді - Яковлєв О.В., Танасогло Т.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, третя особа ОСОБА_4, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що виразилась у порушенні строків погодження та видання наказу про призначення позивача на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС в порядку переведення з посади начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України; скасувати наказ Одеської митниці ДФС від 14 вересня 2017 року № 878-о «Про призначення ОСОБА_4.»; зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС в порядку переведення з 15 травня 2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним порушення Одеською митницею ДФС строків погодження та видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС в порядку переведення. Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС від 14 вересня 2017 року №878-о. Зобов'язано відповідача призначити позивача на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС в порядку переведення з 15 травня 2017 року. Стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 55647,90 грн з утриманням усіх податків та зборів. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 місячної заробітної плати у розмірі 5300 грн з утриманням усіх податків та зборів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року залишити в силі.

Одеська митниця ДФС та ОСОБА_4 скористалися своїм правом та надіслали до суду відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначили, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2016 року працював на посаді начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України.

20 квітня 2017 року позивач звернувся до керівництва Одеської митниці ДФС із заявою про надання можливості пройти стажування для набуття практичного досвіду та підвищення рівня професійної компетенції.

Листом від 20 квітня 2017 року Одеська митниця ДФС повідомила тимчасово виконуючого обов'язки голови Державної служби геології та надр України про погодження питання проходженням ОСОБА_1 стажування для набуття практичного досвіду та ознайомлення з посадовими обов'язками начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС та у разі позитивного вирішення питання просила направити ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС у термін з 27 квітня 2017 року по 5 травня 2017 року для проходження стажування.

Тимчасово виконуючим обов'язки голови Державної служби геології та надр України було погоджено проходження ОСОБА_1 стажування для набуття практичного досвіду та підвищення рівня професійної компетенції шляхом ознайомлення з посадовими обов'язками начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України у термін з 27 квітня 2017 року по 5 травня 2017 року та згідно наказу від 24 квітня 2017 року направлено позивача до Одеської митниці ДФС для проходження стажування у термін з 27 квітня 2017 року по 5 травня 2017 року.

Відповідачем 27 квітня 2017 року прийнято наказ №364-о «Про зарахування на стажування», яким позивача зараховано на стажування у термін з 27 квітня 2017 року по 5 травня 2017 року на посаді начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС.

Виконуючим обов'язки начальника Одеської митниці ДФС 28 квітня 2017 року директору Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ДФС направлено лист вих. № 620/8/15-70-04, в якому порушено клопотання щодо погодження переведення начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС.

Позивач за результатами проходження стажування, згідно висновку про результати стажування, отримав оцінку відмінно.

5 травня 2017 року директор Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ДФС, згідно листа № 11365/7/99-99-03-02-02-17, погодив переведення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС.

12 травня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України в порядку переведення для подальшої роботи в Одеській митниці ДФС на посаді начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури згідно з пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та пунктом 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу».

Підставою для прийняття вказаного наказу слугував лист Одеської митниці ДФС від 12 травня 2017 року 226/9/15-70-04, яким відповідач просив тимчасово виконуючого обов'язки голови Державної служби геології та надр України звільнити позивача із займаної посади в поряду переведення відповідно до статті 41 Закону України «Про державну службу», пункту 5 статті 36 КЗпП України.

Позивачем написано заяву про прийняття на роботу на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС в порядку переведення згідно пункту 5 статті 36 КЗпП України статті 41 Закону України «Про державну службу.

Одеською митницею 12 травня 2017 року, для погодження, начальнику управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області направлено проект наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС.

Листом від 16 травня 2017 року вих. №3128/9/15-32-22-02-06 Головне управління ДФС в Одеській області повідомило Одеську митницю ДФС, що питання про погодження проекту зазначеного вище наказу буде вирішено після отримання Управлінням внутрішньої безпеки ГУ ДФС в Одеській області результатів психофізіологічного інтерв'ю.

Проходження психофізіологічного тестування з використанням поліграфа кандидата на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 було призначено на 13 червня 2017 року та відповідно, пройдено останнім у встановлений строк.

У зв'язку з тим, що після проходження позивачем психофізіологічного тестування з використанням поліграфа, відповідачем наказ про призначення його на посаду не приймався, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Одеської митниці ДФС щодо з'ясування питання погодження наказу про прийняття його на посаду в порядку переведення.

Так як відповідачем протягом тривалого часу рішення про прийняття або про відмову у прийнятті позивача на посаду не приймалося, останній звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції в обгрунтування рішення зазначав, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначенні на посаду посилаюсь на результати тестування, оскільки відповідно до пункту 5 розділу І Інструкції щодо застосування комп'ютерних поліграфів у роботі Міністерства доходів і зборів України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2013 року за №1748/24280, результати опитування не тягнуть правових наслідків, не можуть бути підставою для прийняття будь-яких адміністративно-управлінських рішень стосовно особи, а використовуються виключно як відомості ймовірного або орієнтувального характеру для можливого формування у службових (посадових) осіб Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів), його територіальних органів внутрішнього переконання для здійснення заходів у сфері службової діяльності (висунення оперативно-слідчих версій, визначення найоптимальніших шляхів з їх перевірки, організації подальшої перевірки кандидатів на службу, навчання та роботи з працівниками Міндоходів, його територіальних органів, підпорядкованих установ та організацій тощо). Результати опитування не мають будь-якої доказової сили, а лише орієнтують на здобуття матеріальних та інших доказів у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Одеським окружним адміністративним судом не було враховано приписів пункту 87 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пункту 3.4.2, підпункту 3.4.5.1 пункту 3.4.5 Регламенту Одеської митниці ДФС, затвердженої наказом Одеської митниці ДФС від 22 грудня 2016 року № 578, згідно яких проект наказу Одеської митниці ДФС про призначення позивача на посаду підлягав обов'язковому погодженню підрозділом внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області. Проект наказу Одеської митниці ДФС про призначення позивача на посаду був направлений відповідачем для погодження до Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області, а Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області в свою чергу повідомило, що питання щодо погодження проекту наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС буде вирішено після отримання Управлінням внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області результатів психофізіологічного інтерв'ю. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо не призначення позивача на посаду, оскільки Управлінням внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області було відмовлено у погодженні наказу Одеської митниці ДФС про призначення ОСОБА_1

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними, з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 87 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу) візуються працівником кадрової служби, який створив документ, та його керівником, а також залежно від видів наказів - посадовими особами структурного підрозділу з питань запобігання, та виявлення корупції, бухгалтерської служби, іншими посадовими особами, яких стосується документ.

Пунктом 66 вказаної інструкції визначено, що порядок візування певних видів документів зазначається в інструкції установи.

Відповідно до пункту 3.4.2 та підпункту 3.4.5.1 пункту 3.4.5 Регламенту Одеської митниці ДФС, затвердженого наказом Одеської митниці ДФС від 22 грудня 2016 року № 578 (далі - Регламент Одеської митниці ДФС), обов'язковим для погодження проектів розпорядчих документів, зокрема, є керівник підрозділу внутрішньої безпеки відповідного ГУ ДФС. Проекти наказів про призначення, переведення погоджуються керівниками структурного підрозділу-розробника документа. Проекти наказів про призначення, переведення, звільнення, відсторонення від виконання службових обов'язків, поновлення, присвоєння спеціальних звань, заохочення (нагородження відомчими відзнаками) притягнення до дисциплінарної відповідальності, дострокове зняття заходів дисциплінарного стягнення погоджуються з керівниками підрозділів: структурного підрозділу-розробника документа, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності, юридичного, першим заступником (заступником) начальника Митниці відповідно до розподілу функціональних обов'язків, а також додатково погоджуються підрозділом внутрішньої безпеки відповідного ГУ ДФС.

Згідно пункту 3.4.9 Регламенту Одеської митниці ДФС, за наявності до проекту розпорядчого документа надаються зауваження. Зауваження надаються виключно у межах компетенції структурного підрозділу, який їх надає, з належним обґрунтуванням. Зауваження викладаються на окремому аркуші, про що на аркуші погодження до проекту робиться відповідна відмітка.

Аналогічні приписи містить і пункт 64 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, яким визначено, що зауваження і пропозиції до проекту документа викладаються на окремому аркуші, про що на проекті робиться відповідна відмітка. Про наявність зауваження обов'язково повідомляють особі, яка підписує документ.

Проект наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС листом від 12 травня 2017 року №509/15-70-04 відповідачем направлено на погодження до Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області разом з додатками на 3-х аркушах (а.с.21, том І).

17 травня 2017 року до Одеської митниці ДФС надійшов лист Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області від 16 травня 2017 року № 3128/9/15-32-22-02-06 «Про повернення проекту наказу» додатком до якого зазначено проект наказу на 3-х аркушах. У цьому листі зазначено, що з метою виявлення та запобігання можливим корупційним ризикам запропоновано провести добровільне психофізіологічне інтерв'ю кандидата на посаду ОСОБА_1 із використанням поліграфу. Питання щодо погодження проекту наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС буде вирішено після отримання Управлінням внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області результатів психофізіологічного інтерв'ю (а.с. 77, том І).

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій не з'ясували результатів розгляду питання Управлінням внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області щодо погодження проекту наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС після отримання результатів психофізіологічного інтерв'ю, а також не з'ясували того, чи отримувала Одеська митниця ДФС від Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Одеській області інформацію про результати такого опитування.

В матеріалах справи такі відомості відсутні.

Частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною другою статті 353 вказаного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, відповідно до частини другої статті 353 КАС України ухвалені у цій справі судові рішення судів підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 3, 242, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Головуючий О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець