Справа № 160/180/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року Справа № 160/180/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.
за участі секретаря судового засідання Черніженко К.Е.
представника позивача представника відповідача Скоропис О.М. Суріної О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" до Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису, -
08.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" з позовом до Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 21 листопада 2018 року № ДН 2097/1505/АВ/П, виданий інспектором праці Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області ОСОБА_5, яким зобов'язано начальника Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6 усунути зафіксовані в акті інспекційного відвідування порушення до 27.11.2018 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06.12.2018 року № ДН 2097/1505/АВ/ТД-ФС/788, складену першим заступником начальника Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області ОСОБА_7 щодо накладення штрафу на Комунальне підприємство "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" в розмірі 111690,00 грн.
Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 04.02.2019 року об 11:00 год.
04.02.2019 року у судовому засіданні відкладено розгляд справи до 18.02.2019 року о 15:30 год.
У судовому засіданні 18.02.2019 року оголошено перерву до 20.02.2019 року о 11:00 год.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали, справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що у період з 14.11.2018 року по 15.11.2018 року на підставі наказу від 13.11.2018 року №1014 та направлення на проведення інспекційного відвідування № 140/4.3-4 від 13.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" з питань додержання законодавства про працю, за результатами якого, складено акт інспекційного відвідування № ДН2097/1505/АВ від 15.11.2018 року (а.с. 14-22).
Акт перевірки підписано ОСОБА_6 15.11.2018 року із запереченнями та отримано примірник 15.11.2018 року.
20.11.2018 року КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" подано до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заперечення на акт інспекційного відвідування № ДН2097/1505/АВ від 15.11.2018 року.
21.11.2018 року за наслідками проведеної перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис № ДН2097/1505/АВ/П, в якому прописано усунути порушення та забезпечити виконання вимог, зазначених у ньому, а саме ч.3, ст. 24 КЗпП України до 27.11.2018 року.
На підставі акта інспекційного відвідування № ДН2097/1505/АВ від 15.11.2018 року рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН2097/1505/АВ/ТД від 23.11.2018 року, призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 06.12.2018 року о 09 год. 00 хв.
06.12.2018 року відповідачем винесено постанову № ДН2097/1505/АВ/ТД-ФС/788 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, відповідно до якої, на позивача за порушення вимог ч.3 ст.24 КзпП України, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким органом, згідно з Положенням про Державну інспекцію з питань праці України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011, є Державна інспекція з питань праці України, яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Пунктами 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці визначено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Так, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №100 утворені територіальні органи Держпраці, зокрема, і Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області.
За приписами підпунктів 5, 8 пункту 4 вищенаведеного Положення передбачено, що Управління Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.
Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірку виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) (далі - Порядок).
Пунктом 5 Порядку визначено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.
Згідно пункту 19 та пункту 20 Порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.
Пунктами 3-6 Порядку № 509 визначено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).
Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.
Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Згідно абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Згідно частини 1-3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми, є обов'язковим:
1) при організованому наборі працівників;
2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;
3) при укладенні контракту;
4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;
5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;
7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також, документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що штатним розкладом КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 01.03.2017 року посада "прибиральник приміщень та прилеглих територій" або "прибиральниця" не передбачена.
Надаючи оцінку вказаному цивільно-правовому договору КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" з ОСОБА_8, суд виходить з того, що такий договір укладено згідно з вимогами цивільного законодавства України.
Так, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В свою чергу, відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зазначені договори містять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ціна, строк, тощо). У жодному з договорів не зазначено, що він є трудовим або регулюється нормами трудового законодавства.
Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним, (тобто вказує на оспорюваність правочину).
У той же час, згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Жодних, передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність правочину позивача, з акта інспекційного відвідування не вбачається.
Разом з тим, суд вказує, що відповідач не має повноважень на визнання укладеного позивачем з виконавцем робіт цивільно-правового договору недійсним або визнавати його трудовим чи на власний розсуд тлумачити його умови.
За вказаним договором КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" сплачено всі обов'язкові платежі, що підтверджується наданими до матеріалів справи розрахунковими відомостями.
Так, згідно даного рішення суду, відсутність у ОСОБА_8 робочого місця свідчить про те, що вона не виконує трудові обов'язки, а виконує роботи на підставі договору підряду у свій вільний час без додержання трудового розпорядку. Більш того, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.
Між тим трудовий договір - це договір між співробітником і власником або уповноваженим ним органом, що припускає підпорядкування робітника внутрішньому трудовому розпорядку і забезпечення роботодавцем умов праці, необхідних для виконання роботи, і систематичне виконання працівником трудових обов'язків, передбачених договором.
Поняття трудового договору, встановлене статтею 21 КЗпП України, відповідно до якої, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Трудові відносини характеризують особливості, врегульовані законодавством про працю, які включають наявність робочого часу і часу відпочинку, режиму роботи, трудової дисципліни, застосування дисциплінарних стягнень, заохочень працівників, гарантій і компенсацій у випадку звуження права працівника, пільг для певних категорій робітників, створення професійних спілок, матеріальне заохочення, отримання заробітної плати в певні строки і т. і.
Між тим, наявна між суб'єктом господарювання і фізичною особою угода, містить в собі ознаки договору, жодним чином не пов'язаного з трудовими відносинами, і являє собою домовленість сторін, предметом якої є оплатне надання певної послуги.
У зв'язку з викладеним, суд погодився з твердженнями представника позивача про відсутність передумов для укладення трудового договору між КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" та ОСОБА_8 для отримання послуги, яка є предметом угоди між сторонами.
Відповідно до вимог частини 6 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Також посилання відповідача на класифікатор професій ДК 003:2010 зі змінами та доповненнями від 28.07.2018 року, в якому міститься посада прибиральниці відноситься до коду КП 9132, та Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників судом не приймається, оскільки такі дані носять рекомендаційний характер та призначені для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що постанова про накладання штрафу від 06 грудня 2018 року № ДН 2097/1505/АВ/ТД-ФС/788, відповідно до якої, на позивача за порушення вимог ч.3 ст.24 КзпП України, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно пунктів 23 - 25 Порядку, припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці, згідно з визначеною у приписі періодичністю.
Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Один примірник припису залишається у об'єкта відвідування.
Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об'єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.
Згідно пункту 27 Порядку, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування, (у разі їх надходження), інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку були відсутні підстави для складання припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень від 21.11.2018 року № ДН 2097/1505/АВ/П, оскільки, судом не встановлено порушення КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" вимог ч.3 ст.24 КзпП України.
Також, суд критично ставиться до вимоги спірного припису - "один найманий працівник ОСОБА_8 допущена до роботи без укладання трудового договору, оформленого в письмовій формі і наказом та повідомленням Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу", оскільки, не містить визначення переліку дій, які саме необхідно вчинити суб'єкту господарювання, які заходи слід вжити задля усунення порушень, а також таке формулювання виключає можливість відстежити виконання вимог припису.
Отже, виданий на підставі висновків акта інспекційного відвідування № ДН2097/1505/АВ від 15.11.2018 року припис про усунення виявлених порушень від 21.11.2018 року № ДН 2097/1505/АВ/П є необґрунтованим і таким, що прийнято без врахування всіх істотних обставин, а тому, підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідач належними доказами не підтвердив правомірність спірного припису та постанови, а наявні в матеріалах справи докази, не дають суду підстави для висновку про правомірність таких.
На підставі викладено, оскільки матеріалами справи не підтверджено допущення КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" порушення вимог ч.3 ст.24 КзпП України, суд приходить до висновку про безпідставність застосування до КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" штрафних санкцій та складання припису, отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 3524,00 грн., сплата яких підтверджується платіжним дорученням № 546 від 26.12.2018 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" до Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 21 листопада 2018р. № ДН 2097/1505/АВ/П, виданий інспектором праці Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_5, яким зобов'язано начальника КП "Нікопольське МБТІ" ОСОБА_6 усунути зафіксовані в акті інспекційного відвідування порушення до 27.11.2018р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27.02.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька