Справа № 826/7230/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28 лютого 2019 року № 826/7230/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про:

визнання протиправними дій Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги під час звільнення, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій";

зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги під час звільнення, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 11.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, надано час сторонам для подання заяв по суті. Клопотань про розгляд справи у відкритому судовому засіданні від сторін не надходило.

Позов обґрунтовано тим, що при звільнені у запас позивачу було нараховано та виплачено грошову допомогу, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", яку підлягала врахуванню.

Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України подано відзив, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки "Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 №550 визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" щомісячна додаткова грошова винагорода входила до складу місячного грошового забезпечення позивача, що підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення, а також грошовим атестатом. Представник наголосив, що в ієрархії нормативно-правових актів Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має вищу юридичну силу, аніж накази Міністра оборони України.

Дослідивши письмові докази, взявши до уваги заяви по суті, судом встановлено.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 01.12.2017 №876 полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я).

Наказом начальника Військової служби правопорядку в Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (по стройовій частині) від 08.12.2017 №277 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік до Шевченківського районного у місті Києві військового комісаріату з 08.12.2017.

Цим наказом передбачено виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороду в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, з 01 по 03.10.2017, одноразової грошової допомоги в зв`язку зі звільненням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у розмірі 50 % відсотків грошового забезпечення за повних 29 календарних років.

Відповідно до довідки від 08.12.2017 №305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, в тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та інших виплат проведених полковнику ОСОБА_1 з грудня 2015 по 08.11.2017 щомісячно нараховувалась щомісячна грошова додаткова винагорода. Зі змісту довідки вбачається, що за листопад 2017 року позивачу нараховано щомісячна грошова додаткова винагорода в розмірі 57853 грн. У грошовому атестаті Серії ЗУ №373761 зазначено про виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % до 03.10.2017

Оскільки до складу одноразової грошової допомоги при звільненні, яка була виплачена позивачу не включено розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", яка була чинною на момент виникнення спірних відносин, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити виплату грошової допомоги з врахуванням щомісячної грошової винагороди.

Листом від 25.04.2018 №305/767 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для включення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснено обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та проведення відповідного перерахунку.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах встановлені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше

Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (чинної на час виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди) передбачалась виплата щомісячної додаткової грошової винагороди, встановлювались її розміри та категорії військовослужбовців, які мають право на її отримання.

Обставина отримання позивачем щомісячної додаткової грошової винагороди відповідачем не заперечувалась та підтверджується довідкою від 08.12.2017 №305/897, грошовим атестатом Серії ЗУ №373761.

У даному спорі слід з`ясувати чи належить враховувати до складу місячного грошового забезпечення позивача (з якого розраховувалась одноразова грошова допомога в зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення) щомісячну одноразову грошову допомогу, яка виплачувалась на підставі постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до "Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженого наказом Міністерства оборони України 24.10.2016 №550, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2016 за №1470/29600 (чинної на час призначення та виплати позивачу винагороди): винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) на підставі наказів вищих командирів (начальників) (пункт 5); винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8).

В пункті 8 "Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 №825), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2010 за №1194/18489 (втратила чинність згідно з наказом згідно з наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 №550) також передбачалось, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Надаючи тлумачення наведеним нормам "Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженого наказом Міністерства оборони України 24.10.2016 №550, постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, статтям 9, 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо складових грошового забезпечення, які враховуються для обчислення одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, суд застосовує практику Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Наприклад, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 справа №522/24664/16-а, в якій розглядався спір про зобов`язання нарахувати одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", враховуючи винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зазначено, що правильними є історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у системному зв`язку із нормами статей 9, 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та правилами "Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595 дають підстави стверджувати, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (пункт 26). Щомісячна додаткова грошова винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у постанові Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, і лише, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (пункт 27). Аналогічне розуміння положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15.10.2013 (справа №21-368а13), 04.11.2014 (справа №21-473а14), 03.03.2015 (справа №21-32а15), 19.05.2015 (справа №21-466а15) (пункт 28).

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 03.10.2018 справа №817/1207/17, від 18.07.2018 справа №826/5785/16.

Представником позивача додано до справи постанову Верховного Суду в складі колегії Касаційного адміністративного суду від 24.10.2018 №820/3211/17, в якій підтримано висновок Харківського апеляційного адміністративного суду про обґрунтованість вимог позивача в частині зобов`язання обласного військового комісаріату здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації. При цьому, судами встановлено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Верховним Судом у цій справі аналізувались положення статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та частин першої, другої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 09.04.1992 №2262-XII. За наслідком такого аналізу Верховним Судом висловлено правову позицію, за якою чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Наведені рішення Касаційного суду свідчать про неоднозначність судової практики. Разом з тим, оскільки після постанови Верховного Суду від 24.10.2018 №820/3211/17, Верховний Суд підтримав свою попередню практику та практику Верховного Суду України постанова від 31.01.2019 справа №522/24664/16-а, уданій справі суд застосовує правову позицію, за якою щомісячна додаткова грошова винагорода має, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, має окремий, особливий і разовий характер виплати, тому не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (ідентифікаційний код 22990368, місцезнаходження 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець