Справа № 488/4315/18
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4315/18
Провадження № 2-а/488/29/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Тузові Р.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління Патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4, про оскарження постанов про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановами інспектора УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 серії ЕАВ №608126 від 19.09.2018 р., серії НК № 602050 від 19.09.2018 р. та серії НК №601627 від 19.09.2018 р. він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за ч. 5 ст. 121 КУпАП та за ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідно. Згідно вказаних постанов позивач 19.09.2018 р. керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався у м. Миколаєві по пр. Богоявленському та здійснив поворот праворуч на вул. Рибну, де здійснив заїзд в зону дії дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», не був пристебнутий ременем безпеки, а також не предявив інспектору документи, визначені п. 2.1. ПДР України.

Позивач не погодився із винесеними постановами та притягненням його до адміністративної відповідальності і вказав, що він не порушував ОСОБА_5 дорожнього руху та не керував вищевказаним транспортним засобом при обставинах, що вказані в оскаржуваних постановах.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позові вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах, що викладені в оскаржуваній ним постанові. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи.

Заслухавши пояснення сторін та надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється, зокрема, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, які затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці ОСОБА_5, несуть відповідальність згідно із діючим законодавством.

Частиною пятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог нього Закону, ОСОБА_5 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих ОСОБА_5, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документа на транспортний засіб, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлена ч. 1 ст. 126 КУпАП, і тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 (двадцяти п'яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що 19.09.2018 р. позивач ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, і рухався у м. Миколаєві по пр. Богоявленському, де здійснив поворот праворуч на вул. Рибну та виконав заїзд в зону дії дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено». При цьому позивач не був пристебнутий ременем безпеки, та не предявив інспектору документи, визначені п. 2.1. ПДР України.

Так, відповідно до ОСОБА_5 дорожнього руху України дорожній знак 3.1. «Рух заборонено» забороняє рух усіх транспортних засобів уу випадках, коли:

-початок пішохідної зони позначено знаком 5.33;

-дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обовязково додатково встановлюється знак 3.43.

Не поширюється зона дії цього дорожнього знаку на:

-транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

-водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, які підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознакам інвалідності);

-транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні вїжджати та до позначеної зони та виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Зона дії цього знаку від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в мясцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідальність за порушення вимог вищевказаного дорожнього знаку передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, тягне за собою накладення штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення позивачем порушень ПДР України був зафіксований відеозаписом порушення, який був досліджений у судовому засіданні, і який підтверджує рух транспортного засобу під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.1, порушення ним п. 2.3 ПДР (щодо обовязку користуватися ременем безпеки), а також його відмову предявити на вимогу інспектора поліції для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Крім цього, відеозаписом підтверджується факт втечі позивача після його зупинки інспекторами поліції, а після його зупинки він вів себе некоректно до працівників поліції, зухвало та постійно сперечався. Доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими та не заслуговують уваги суду.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109. стаття 110, частина третя статті 114. частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119. частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1. 121-2. частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177. частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184. 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція). Стаття 4 розділу 1 Інструкції визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122. частиною першою статті 123. статтею 124-1. статтями 125. 126. частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128. 129. статтею 132-1. частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею другою розділу третього Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121. статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1. частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Це узгоджується також із приписами статті 285 КУпАП, яка вказує, що у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до приписів статті 285 КУпАП - постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відповідно до статті 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Згідно ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, інспектор поліції, що виявив адміністративне правопорушення, самостійно оцінює усі обставини справи, і виносить постанову про вчинення адміністративного правопорушення. До того ж, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанови, які винесені посадовою особою відповідача у відповідності до вимог законодавства, а також надані відповідачем докази переконливо доводять факт порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху, і позивачем не надано доказів, які б це спростували.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, не доведеним і через це не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора Управління Патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4, про оскарження постанов про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до П'ятого адміністративного апеляційного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Селіщева