Справа № 160/9304/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року Справа № 160/9304/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Врони О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) про:
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7924/1-13 від 11.08.2017 року, що винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області про сплату транспортного податку позивачем за 2016 рік;
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7924-13 від 11.08.2017 року, що винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області про сплату транспортного податку позивачем за 2017 рік.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В судовому засіданні 10.01.2019 року вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
В обґрунтування позову зазначено, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки прийняті в порушення вимог законодавства, з порушенням строку їх складання та направлення позивачу. Податковим повідомленням-рішенням №7924-13 від 11.08.2017 року позивачу нараховано суму транспортного податку на весь 2017 рік, проте позивач відчужила транспортний засіб до закінчення 2017 року.
10.01.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що позивач повинна сплачувати транспортний податок, оскільки є власником автомобіля 2016 року випуску з об'ємом двигуна 1998 куб. см., що підпадає під критерії, визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України. Відповідачем зазначено, що контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Довідку №804/3142/ВХ, відповідно до якої, позивач зазначає, що транспортний засіб був перереєстрований 22.11.2017 року з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 було виготовлено 04.08.2018 року після винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
28.01.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача та у якій зазначено доводи аналогічні змісту позовної заяви.
04.02.2019 року представником відповідача подано заперечення проти позову, відповідно до яких заперечує проти доводів позивача, наведених у позовній заяві.
08.02.2019 року позивачем надані письмові пояснення на заперечення відповідача, в яких не погоджується з доводами, викладеними у запереченнях.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником транспортного засобу марки ВМW, моделі 730і з об'ємом двигуна 1998 куб.см., тип двигуна - бензин, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3.
11.08.2017 року відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, переданого на вирішення суду.
01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким, шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Положеннями підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України було визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
При цьому згідно пункту 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно статті 10 Податкового кодексу України транспортний податок належить до місцевих податків.
Законом України від 24 грудня 2015 № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" внесено зміни до статті 267 Кодексу "Транспортний податок", які набрали чинності з 1 січня 2016 року.
Так, підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №7/11 від 13.07.2016 р., яким внесено зміни до рішення міської ради № 5/6 від 27.12.2010 р. «Про місцеві податки і збори на території міста» та регламентовано порядок сплати транспортного податку на 2016 рік відповідно до нових вимог ПК України в залежності від середньоринкової вартості автомобіля.
Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була установлена на рівні 1 378,00 грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року складали 1 033 500,00 грн.
Таким чином, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).
Надаючи оцінку наявності у транспортного засобу позивача ознак об'єкта оподаткування у 2016 році, суд виходить з того, що відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції станом на 2016 рік) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.
Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Відповідно до інформації щодо автомобілів, середньо ринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» за офіційними прайс-листами дилерів, вартість транспортного засобу марки ВМW, моделі 730і з об'ємом двигуна 1998 куб.см., тип двигуна - бензин, 2016 року випуску, становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року.
Отже, суд приходить до висновку, що транспортний засіб позивача у 2016 році був об'єктом оподаткування транспортним податком.
Відповідно до п.п.267.6.5 п. 267.6 статті 267 ПК України у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт.
Згідно з п.п. 267.6.6 п. 267.6 статті 267 ПК України за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.
Надаючи оцінку наявності у транспортного засобу позивача ознак об'єкта оподаткування у 2017 році, суд виходить з того, що згідно з пп.267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції станом на 2017 рік) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2017 року становить 3200 грн.
З аналізу зазначених норм встановлено, що у 2017 році об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років та середньо ринкова вартість яких становить понад 1200000 грн.
Згідно з розрахунком вартості транспортного засобу позивача на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України станом на 12.02.2018 року вартість автомобіля позивача марки ВМW, моделі 730і з об'ємом двигуна 1998 куб.см., тип двигуна - бензин, 2016 року випуску, становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати і складає 1270754,75 грн.
Тобто, автомобіль позивача у 2017 році був об'єктом оподаткування транспортним податком.
Проте, як встановлено судом, 22.11.2017 року вказаний транспортний засіб був перереєстрований з ОСОБА_1 на ОСОБА_2, про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 22.11.2017 року №8047/2017/719347 та перебуває у власності ОСОБА_2 станом на 04.08.2018 року.
Вказана інформація підтверджена довідкою Територіального сервісного центру №8047 в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2018 року №8047/3142/ВХ.
Щодо твердження представника позивача про несвоєчасне винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а саме після встановленого законодавством строку 01 липня поточного року, то суд зазначає наступне.
Абзацом 2 п.п.267.6.5 п. 267.6 статті 267 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
У зазначеному переліку до листа міститься інформація про транспортний засіб позивача.
З викладеного відомо, що відповідач дізнався про наявність у позивача транспортного засобу, який є об'єктом оподаткування транспортним податком, після 21.07.2017 року, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу після встановленого строку надсилання - 01 липня поточного року, не через допущену відповідачем бездіяльність, а у зв'язку з несвоєчасно отриманою інформацією про наявність транспортного засобу, що є об'єктом оподаткування, у позивача.
Додатково, суд зазначає, що несвоєчасне надіслання податкового повідомлення-рішення відповідачем не звільняє позивача від обов'язку сплати транспортного податку за автомобіль, що є об'єктом оподаткування.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в сумі 117,47 грн.
Керуючись, ст.ст. 139, 205, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7924-13 від 11.08.2017 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в частині нарахування позивачу транспортного податку за період з листопада по грудень 2017 року у розмірі 4166,67 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено 08.02.2019 року.

Суддя О.В. Врона