Справа № 2340/3865/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Справа № 2340/3865/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Кушнір А.С.,

представника відповідача Бодні В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_5

до Державної екологічної інспекції України,

Державної екологічної інспекції у Черкаській області

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України (далі - відповідач-1), Державної екологічної інспекції у Черкаській області (далі - відповідач-2) про стягнення з Державної екологічної інспекції України через Державну екологічну інспекцію у Черкаській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі за період з 31.03.2018 р. по 23.08.2018 р. в сумі 64465,12 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач - Державна екологічна інспекція України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що наказом від 25.07.2018 р. позивача було поновлено на посаді, що виключає підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі, а також на те, що при розрахунку середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, коефіцієнт коригування не підлягає застосуванню.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2019 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наголошуючи на тому, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини цієї справи та задоволено позов, а також на тому, що фактичне поновлення його на роботі відбулося лише 19.09.2018 р., тому доводи апелянта щодо видання 25.07.2018 р. наказу про поновлення на роботі, на його думку, є необґрунтованими.

Крім того, у своєму відзиві позивач зазначає, що середній заробіток на його користь підлягає стягненню з урахуванням коефіцієнту індексації, оскільки за цей час заробітна плата збільшилася.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Державної екологічної інспекції України від 27.11.2015 р. № 376-0 ОСОБА_5 звільнено з посади начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 р. у справі № 821/3861/15-а адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 27.11.2015 р. № 376-0 «Про звільнення ОСОБА_5.», поновлено позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області з 27.11.2015 р., а в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 р. у справі №823/850/16, стягнуто з Державної екологічної інспекції у Черкаській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.112015 р. по 16.06.2016 р. включно у розмірі 26710,40 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 р. у справі №823/1715/16, стягнуто з Державної екологічної інспекції у Черкаській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 17.06.2016 р. по 22.12.2016 р. у розмірі 25728,40 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2017 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 р. у справі № 823/501/17, стягнуто з Державної екологічної інспекції у Черкаській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 22.12.2016 р. по 23.05.2017 р. включно у розмірі 19836,40 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р. у справі №823/1553/17, стягнуто з Державної екологічної інспекції у Черкаській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки у поновленні на посаді за період з 24.05.2017 р. по 26.10.2017 р. включно у розмірі 21 211,20 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 р. у справі № 823/1557/18 стягнуто з Державної екологічної інспекції у Черкаській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 26.10.2017 р. по 30.03.2018 р. у розмірі 62 520,92 грн.

25.07.2018 р. Державна екологічна інспекція України прийняла наказ № 222-о «Про поновлення ОСОБА_5.», яким позивача поновлено на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області з 27.11.2015 р. та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 27.11.2015 р. № 376-о «Про звільнення ОСОБА_5.».

У зв'язку із затримкою поновлення на роботі та вважаючи, що фактичне поновлення в день видання наказу від 25.07.2018 р. № 222-о не відбулося і що розмір заробітної плати вже зріс та середній заробіток за час затримки поновлення на роботі має бути виплачений з проведенням індексації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 31.03.2018 р. по 23.08.2018 р., з приводу якого подано цей позов, здійснення фактичного поновлення позивача на роботі відповідачами не забезпечено, тому він має право на отримання середнього заробітку за весь вказаний період, незважаючи на наяність наказу від 25.07.2018 р. про його поновлення на посаді, а також з того, що за цей час відбулося підвищення посадових окладів державних службовців, що надає підстави для врахування при обчисленні розміру середнього заробітку позивача відповідного коефіцієнта коригування.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100)

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Пунктом 2 Порядку Порядок № 100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 визначено, що для нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з п. 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Коефіцієнт, на який необхідно прокоригувати виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, розраховується шляхом ділення окладу (тарифної ставки), встановленого після підвищення, на оклад (тарифну ставку) до підвищення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у даній справі, колегія суддів зазначає, що виниклі спірні правовідносини є дворівневими та вимагають встановлення: 1) компенсаційного періоду в порядку ст. 236 КЗпП України та 2) суми середнього заробітку, на який позивач має право.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності такої затримки - встановити її період та провести розрахунок належних до стягнення сум.

При цьому, виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі негайно після проголошення судового рішення.

Отже, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом відповідного наказу.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 р. по справі № 569/10189/16-ц, від 16.02.2018 р. по справі № 807/2713/13-а, від 06.12.2018 р. по справі № 817/1088/17 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню апеляційним судом при розгляді даної справи.

Подібна правова позиція викладена у п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Водночас, для вирішення питання щодо суми середнього заробітку, на який позивач має право, при застосуванні вищенаведених правових норм Порядку № 100 слід виходити з того, що збереження за особою права на середній заробіток вказує на необхідність його обчислення при застосуванні ст. 236 КЗпП України, з урахуванням виплат, передбачених згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 20.06.2018 р. по справі № 825/203/16, від 10.09.2018 р. по справі № 2а-11724/11/2670.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що 25.07.2018 р. Державна екологічна інспекція України прийняла наказ № 222-о про поновлення позивача на посаді, а отже, компенсаційний період, за який він набув право на отримання середнього заробітку в порядку ст. 236 КЗпП України, становить: з 31.03.2018 р. по 24.07.2018 р. включно.

При цьому, доводи позивача про те, що фактично його поновлено на роботі лише 19.09.2018 р., є необґрунтованими, оскільки після видання відповідачем-1 зазначеного наказу про поновлення позивача на посаді статус правовідносин між сторонами змінився, положення ст. 236 КЗпП України з цього часу не підлягають застосуванню, оскільки роботодавець виконав рішення суду, що узгоджується з вищенаведеною усталеною практикою Верховного Суду.

З приводу розрахунку компенсаційної суми середнього заробітку, на яку позивач набув право за період з 31.03.2018 р. по 24.07.2018 р. включно, колегія суддів зазначає, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, тож за позивачем зберігається гарантія отримання середньої заробітної плати.

Водночас, Постановою КМУ від 06.04.2016 р. № 292 «Деякі питання оплати державних службовців у 2016 році» з 01.05.2016 р. підвищено посадові оклади державних службовців.

У свою чергу, згідно з довідкою Державної екологічної інспекції України від 09.07.2018 р. № 4-12-4428 за умови перебування позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області його середня заробітна плата повинна складати з 01.01.2018 р. - 14000,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені приписи Порядку № 100, коригувальний коефіцієнт для позивача з 01.01.2018 р. складає 3,31549282 (14000/4222,6), час затримки у поновленні на роботі за період з 31.03.2018 р. по 24.07.2018 р. включно становить 78 робочих днів, а середньоденний заробіток - 196,40 грн.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки у поновленні на роботі, з урахуванням коефіцієнта коригування складає: 196,4 х 78 х 3,31549282 = 50 790,70 грн.

При цьому, доводи апелянта щодо відсутності підстав для врахування при розрахунку середнього заробітку позивача коефіцієнту коригування засновані на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства та суперечать правовим висновкам Верховного Суду.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для визнання права позивача на отримання середнього заробітку в порядку ст. 236 КЗпП України.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права було неправильно визначено період, за який позивач має право на отримання даної компенсаційної виплати, що потягло неправильне визначення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню на його користь.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Державної екологічної інспекції України підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення на користь позивача суми середнього заробітку 64465,12 - 50790,70 = 13 674,42 грн. за період з 25.07.2018 р. по 23.08.2018 р., а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_5 суми середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі 13 674,42 грн. за період з 25.07.2018 р. по 23.08.2018 р. - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Черкаській області про стягнення коштів в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_5 суми середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі 13 674,42 грн. за період з 25.07.2018 р. по 23.08.2018 р. - відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 лютого 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: