Справа № 323/2465/18
Суддя: Плечищева О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/2465/18
Провадження № 2-а/323/7/19
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

27.02.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Плечищевої О.В., при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Оріхівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - примусово видворити за межі України та допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Положень "Про державну міграційну службу України", затверджених Постановою КМУ від 20.08.2014 року №360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), в тому числі протидій нелегальній (незаконній) міграції.

Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ розглядаються з дотриманням статей 268, 269, 271, 272, 288 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 3 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Частиною першою статті 288 КАСУ передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду, як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України.

Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обовязкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Частиною пятою статті 288 КАСУ визначено, що за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Пунктом 3 частини 4 статті 46 КАСУ передбачено, що іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень у разі затримання іноземця або особи без громадянства чи примусового видворення за межі території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" зід 22.09.2011 року № 3773-УІ (далі - Закону Про правовий статус).

Відповідно до вимог частини першої статті 30 Закону "Про правовий статус, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції" може лише на підставі винесеної за його лозовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Під час проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», 13.08.2018 працівниками Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за запитом Оріхівського РС, щодо перевірки тракту місця проживання ОСОБА_2, як такої що не виконала рішення про примусове повернення з України від 28.10.2017 року було встановлено місце знаходження вищезазначеної громадянки за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новопавлівка, вул. Чарівна, буд. 9.

28.10.2017 року відносно громадянки РФ Міленької ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято Рішення про примусове видворення з України, яке вона повинна була виконати у термін до26.11.2017 року.

Громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 належним чином була ознайомлена з даним рішенням, про що свідчить підпис та повідомлена, що у випадку не виконання рішення про примусове видворення до неї буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На теперішній час громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 рішення про примусове повернення від 28.10.2017 року не виконала, перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї .легалізації, відсутні кошти, необхідні для проживання в Україні, також відсутній дозвіл на працевлаштування, що в майбутньому може призвести до порушення громадського порядку та вчинення злочинів, так як інших джерел для існування у відповідача відсутні.

За приписами статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах,користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов"язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до статті 16 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

28.10.2017 року за порушення правил перебування в Україні у відношенні громадянки ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення МЗП 136559 відповідальність, за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП.

Завідувачем Оріхівського УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_5, 28.10.2017 року винесено постанову ПН МЗП 136559 про накладання адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_2 у вигляді штрафу розміром 510 грн. Штраф у розмірі 510 грн. сплачено 30.10.2017 року у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Нормою частини 2 статті 26 Закону Про правовий статус встановлено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 28.10.2017 Оріхівським УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 5 про примусове повернення за межі України громадянки ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.184-6033/0/15-18 від 01.02.2018 громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 вищезазначене рішення не виконала та знаходиться на території України незаконно.

Відповідно до тлумачення пункту 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 16.03.2012 «Про внесення змін поповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворенні з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до частини восьмої статті 30 Закону Про правовий статус , положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частиною першою статті 31 Закону Про правовий статус встановлені підстави для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, а саме: іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

-де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до соціальної групи або політичних переконань;

-де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав , або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаний перелік підстав є вичерпний та такий, що не підлягає розширенню.

Таким чином, видворення за межі України громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_2 є обґрунтовано правомірним відповідно до чинного законодавства.

. Керуючись частиною 1 статті 30 Закону Про правовий статус, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без

причин рішення про примусове повернення.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті забороняється подальший вїзд в Україну строком на три роки. Строк щодо подальшого вїзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони вїзду в Україну, який особа мала до цього.

Тим більш актуальним стає питання уникнення випадків порушень у сфері правового статусу перебування осіб на території України в ракурсі Євроінтеграційних процесів, що відбуваються наразі в Україні, і які проголошено пріоритетним напрямом внутрішньої і зовнішньої політики Української держави. Визначальними факторами та передумовами позитивних досягнень у безвізовому діалозі між Україною та ЄС є створення безпечного середовища для безвізових поїздок, зміцнення потенціалу країни у сфері управління міграцією (пункт 1.2. «Попередня оцінка наслідків можливої майбутньої лібералізації візового режиму» Загальних засад Плану дій лібералізації візового режиму).

З огляду на те, що однією із необхідних умов асоціації України з ЄС є наближення її законодавства до правової системи ЄС, необхідною умовою паритетних відносин з європейською спільнотою є виконання Плану дій з лібералізації візового режиму з ЄС, де у пункті 2.2.2 «Блок 2: Нелегальна імміграція, включаючи реадмісію» Схвалення законодавчої бази у сфері міграційної політики, що передбачатиме ефективну інституційну структуру управління міграцією, правила вїзду та перебування іноземців, заходи інтеграції громадян України (які повертаються добровільно або відповідно до Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб), моніторинг міграційних потоків, боротьбу з нелегальною міграцією (включаючи процедури повернення, права осіб, які підлягають поверненню, умови утримання; зусилля, спрямовані на укладення угод про реадмісію з основними країнами походження; виявлення нелегальних мігрантів всередині країни),. схвалення Національної стратегії управління міграцією.

В підготовче судове засідання представник позивача не з"явилася, по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно, у встановлений законодавством спосіб.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з"явився, до суду надав лист про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову прохає відмовити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з"явилася по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно, судовою повісткою з повідомленням.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Під час проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», 13.08.2018 працівниками Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за запитом Оріхівського РС, щодо перевірки тракту місця проживання ОСОБА_2, як такої що не виконала рішення про примусове повернення з України від 28.10.2017 року було встановлено місце знаходження вищезазначеної громадянки за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новопавлівка, вул. Чарівна, буд. 9.

28.10.2017 року відносно громадянки РФ Міленької ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято Рішення про примусове видворення з України, яке вона повинна була виконати у термін до26.11.2017 року.

Громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 належним чином була ознайомлена з даним рішенням, про що свідчить підпис та повідомлена, що у випадку не виконання рішення про примусове видворення до неї буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На теперішній час громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 рішення про примусове повернення від 28.10.2017 року не виконала, перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї .легалізації, відсутні кошти, необхідні для проживання в Україні, також відсутній дозвіл на працевлаштування, що в майбутньому може призвести до порушення громадського порядку та вчинення злочинів, так як інших джерел для існування у відповідача відсутні.

28.10.2017 року за порушення правил перебування в Україні у відношенні громадянки ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення МЗП 136559 відповідальність, за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП.

Завідувачем Оріхівського УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_5, 28.10.2017 року винесено постанову ПН МЗП 136559 про накладання адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_2 у вигляді штрафу розміром 510 грн. Штраф у розмірі 510 грн. сплачено 30.10.2017 року у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 28.10.2017 Оріхівським УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 5 про примусове повернення за межі України громадянки ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.184-6033/0/15-18 від 01.02.2018 громадянка ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 вищезазначене рішення не виконала та знаходиться на території України незаконно.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем оскаржено рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2018 року, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, головного спеціаліста Оріхівського районного сектору Управління державної міграційної служби в Запорізькій області ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_3 Федерації, визнано протиправним та скасовано рішення головного спеціаліста Оріхівського районного сектору Управління державної міграційної служби ОСОБА_7 № 5 від 28.10.2017 року про примусове повернення з України, на яке позивачами було подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду м.Дніпро та яке призначене до розгляду на 18.12.2018 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року апеляційні скарги відповідачів по вказаній справі залишені без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2018 року залишено без змін. Позивач оскаржив постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року до Верховного Суду.

Згідно відомостей з сайту судової влади Верховним Судом 06 лютого 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 1, ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 77, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду у м.Дніпро через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Плечищева