Справа № 420/6689/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6689/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року о 10 год. 11 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення суми єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 7 993, 80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 22 грудня 2018 року з позовною заявою звернулося Головне управління державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення суми єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 7 993, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з розрахунком податкового боргу станом на 14.12.2018 року, інтегрованої картки платника, відповідач має заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 7 993, 80 грн., яка виникла внаслідок несплати суми грошових зобов'язань, що виникли на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 30.03.2017 року, а саме: від 20.04.2017 року по 20.12.2017 року №981/10 на суму 5 760 грн. та від 20.01.2018 року по 20.03.2018 року №981/10 на суму 2 233,8 грн.

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Відкривши перше судове засідання, судом встановлено, що представник відповідача у судове засідання, призначене на 22 січня 2018 року не з'явився, у зв'язку з відсутністю доказів його належного повідомлення відкладено розгляд справи на 22 лютого 2019 року на 10 годину 00 хвилин.

На відкрите судове засідання 22 січня 2019 року представник відповідача також не з'явився, поштове повідомлення із судовою повісткою було надіслано на адресу, яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 67832, Одеська обл., Любашівський район, с. Володимирівка.

Поштове відправлення повернулось із позначкою пошти «адресат не проживає».

Відповідно до ч. 8 ст.126 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Судова повістка 22 лютого 2019 року належним чином вручена відповідачу.

Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідно до приписів ч. 8 ст. 126 КАС України.

Відповідач відзив на позов не надав, також не повідомив суд про поважність причини нез'явлення в судове засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З цих підстав, суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання вирішив продовжити розгляд справи за відсутністю відповідача на підставі наявних матеріалів.

Представник позивача на відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив таке.

06 березня 2017 року Комунальним підприємством «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» зареєстровано фізичну особу-підприємцю ОСОБА_2, номер запису до ЄДР №2 002804, що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.15-16).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 знаходиться на податковому обліку у Подільської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (а.с.12) та відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, поданої до Подільської ОДПІ ГУДФС в Одеській області 30.03.2017 року, ФОП ОСОБА_2 є платником єдиної податку 1 групи (а.с.14).

З облікової картки платника податків ФОП ОСОБА_2 вбачається, що заборгованість відповідача по єдиному податку виникла в результаті несплати грошових зобов'язань, що виникли на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 30.03.2017 року, а саме: від 20.04.2017 року по 20.12.2017 року №981/10 на суму 5 760 грн та від 20.01.2018 року по 20.03.2018 року №981/10 на суму 2 233,8 грн. (а.с. 17-19).

Суд встановив, що позивачем була надіслана відповідачу податкова вимога від 22.05.2017 року № 3163-17 (а.с. 13), яка повернулась з відміткою поштового відділення «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету ФОП ОСОБА_2 станом на 14.12.2018 року, відповідач має заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7993,8 грн., яку станом на час розгляду та вирішення справи у добровільному порядку не сплатив.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю з таких підстав.

Згідно з пп. 15.1 -15.2 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Так, на підставі матеріалів справи суд встановив, що заборгованість відповідача по єдиному податку виникла в результаті несплати грошових зобов'язань, що виникли на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 30.03.2017 року, а саме: від 20.04.2017 року по 20.12.2017 року №981/10 на суму 5 760 грн. та від 20.01.2018 року по 20.03.2018 року №981/10 на суму 2 233,8 грн.

Згідно з розрахунком податкового боргу станом на 14 грудня 2018 року, внаслідок несплати узгодженого податкового зобов'язання та штрафних санкцій, у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 7993,8 грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з п. 59.4 зазначеної статті ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що у зв'язку з несплатою у повному обсязі самостійно визначеного податкового зобов'язання, податковим органом на адресу відповідача надіслано податкову вимогу №3163-17 від 22.05.2017 року, яка повернулась з відмітною поштового відділення «за зазначеною адресата не проживає».

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктами 95.2-95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, в справі достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що за відповідачем рахується податкова заборгованість у сумі 7993,8 грн., яка належить стягненню на користь позивача в судовому порядку.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті Кодексу докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, в зв'язку з чим належать задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв'язку з тим, що судові витрати пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, інші судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,293,295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення суми єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 7 993, 80 грн., - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) суму єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 7 993, 80 грн. (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто три гривні 80 копійок) на бюджетний рахунок №5335, отримувач - УК в Любашівському районі /18050400, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, .

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.1. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 27» лютого 2019 року.

Cуддя Л.Р. Юхтенко

.