Справа № 280/851/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

28 лютого 2019 рокуСправа № 280/851/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Український графіт» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20, ) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1, ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 Приватне акціонерне товариство «Український графіт» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 77 від 14.02.2019 «Про виключення з Реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу» в частині виключення з Реєстру ПАТ «Укрграфіт»;

зобов'язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів поновити ПрАТ «Укрграфіт» в Реєстрі осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу.

Разом із позовом представником позивача подано заяву про забезпечення адміністративного позову (вх. № 8042), в якій позивач просить суд: вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень - наказу № 77 від 14.02.2019 Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про виключення з Реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу» в частині виключення з Реєстру ПАТ «Укрграфіт», до набрання чинності рішенням суду в адміністративній справі.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваного наказу, підставою для виключення позивача з Реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу слугувало вчинення позивачем повторного порушення вимог Фітосанітарних правил. Однак, позивачем не вчинювалось жодного «повторного порушення», тобто аналогічного порушення Фітосанітарних правил, а навпаки, вживалися всі необхідні заходи для виконання припису № 60/08-6026/000007 від 20.11.2018, винесеного за результатами проведеної планової перевірки, що підтверджується належними доказами, які додані до позовної заяви. Оскільки вчинення повторного порушення ПрАТ «Укрграфіт» вимог Фітосанітарних правил не мало місце, прийнятий відповідачем наказ про виключення підприємства з Реєстру є очевидно протиправним. Позивач зазначає, що з аналізу пункту 3.1 Фітосанітарних правил, можливість здійснення виробництва дерев'яного пакувального матеріалу безпосередньо пов'язана із фактом включення суб'єкта господарювання до Реєстру. Відповідно, виключення позивача з Реєстру унеможливлює здійснення цієї діяльності, що в даному випадку має наслідком повне зупинення виробництва не лише дерев'яного пакувального матеріалу, а в цілому всього підприємства.

За приписами п. 3.9 Фітосанітарних правил, штамп для маркування та посвідчення особи, яку виключено з Реєстру, підлягають знищенню. Про необхідність знищення штампу маркера ПрАТ «Укрграфіт» також зазначається в листі Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 15.02.2019 №03-11-16/943, яким підприємство повідомлено про виключення з Реєстру. Таким чином, в зв'язку із виключенням з Реєстру ПрАТ «Укрграфіт» позбавляється права здійснювати виробництво дерев'яного пакувального матеріалу, а штамп для маркування дерев'яної тари підлягає знищенню. В той же час, поставка споживачам продукції підприємства іншим чином (не в міцній дерев'яній тарі, яка забезпечує збереження товару під час транспортування, навантаження та переміщення) є порушенням вимог нормативних документів та договірних умов щодо належного пакування товару. Загалом, внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, позивач позбавляється не лише можливості здійснювати діяльність з виготовлення дерев'яного пакувального матеріалу, який відповідатиме вимогам законодавства, а й взагалі поставляти споживачам власну продукцію, тобто, здійснювати господарську діяльність в цілому.

Також позивач, з посиланням на приписи ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» позивач зазначає, що Держпродспоживслужба не має повноважень зупиняти виробництво дерев'яного пакувального матеріалу та не має підстав для зупинення виробництва вцілому.

Позивач зауважує, що ПрАТ «Укрграфіт» є єдиним на Україні промисловим підприємством, яке виробляє графітовані електроди, вуглецеві маси і пасти різного призначення, футерувальну продукцію, на основі вуглецю для підприємств чорної і кольорової металургії, машинобудівної, хімічної та інших галузей промисловості. В складних економічних умовах підприємство знаходить можливості для недопущення зупинки виробництва, забезпечує робочими місцями та стабільною виплатою заробітної плати близько 2500 працівників, є крупним платником податків та поповнює надходження державного та місцевого бюджету, зокрема, згідно даних офіційного сайту ДФС України.

Враховуючи зазначене, прийняте відповідачем рішення про виключення ПрАТ «Укрграфіт» з Реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу, матиме вкрай негативні наслідки для підприємства у вигляді повної зупинки виробництва єдиного в Україні підприємства з виготовлення вуглеграфітованої продукції в зв'язку із унеможливленням здійснення її поставки споживачам, втрати роботи та засобів існування для працівників підприємства, застосування до підприємства з боку контрагентів-покупців продукції штрафних санкцій за зрив строків поставки продукції, втрати іміджу підприємства та нашої держави в цілому перед зарубіжними постачальниками, не надходження податків до державного бюджету.

З урахуванням зазначеного, позивач у заяві просить забезпечити позов у обраним ним спосіб.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно із частиною 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Принципами Рекомендації № К (89) 8 стосовно тимчасового судового захисту в адміністративних справах, що прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1998, визначено наступне:

приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта;

заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правоможний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов'язку на адміністративний орган влади;

заходи тимчасового захисту жодним чином не можуть наперед визначати рішення, що його має прийняти суд у певній справі проти адміністративного акта;

провадження в суді має здійснюватися без зволікання.

Отже, тимчасовий судовий захист є гарантією і заходом «очікування». Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Адміністративний акт, як правило, підлягає негайному виконанню, і тому будь-яке клопотання стосовно відстрочення його виконання, обмеження або зміни його дії щодо особи має бути розглянуто в невідкладному порядку.

Ураховуючи наведене вище, суд вважає, що підстави, які позивач визначив для вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованими.

Так, суд зазначає, що приймає до уваги той факт, що ПрАТ «Укрграфіт» є єдиним на Україні промисловим підприємством, яке виробляє графітовані електроди, вуглецеві маси і пасти різного призначення, футерувальну продукцію, на основі вуглецю для підприємств чорної і кольорової металургії, машинобудівної, хімічної та інших галузей промисловості.

Разом з цим, вважає, що наслідком прийняття оскаржуваного рішення є фактично повне зупинення виробництва єдиного в Україні підприємства з виготовлення вуглеграфітованої продукції в зв'язку із унеможливленням здійснення її поставки споживачам, втрати роботи та засобів існування для працівників підприємства.

Відповідно до частини 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Тобто, законодавством України чітко встановлено, що рішення про зупинення виробництво може винести виключно суд.

Судом не встановлено наявності наразі такого рішення.

Суд не може нехтувати такою ситуацією та вважає, що у разі незадоволення заяви про забезпечення позову можуть настати негативні наслідки, які за своєю суттю будуть гіршими ніж ті, що можуть настати у випадку задоволення заяви.

Відповідно ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. 150, 151,154 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Український графіт» про вжиття заходів забезпечення позову, - задовольнити.

Зупинити дію наказу № 77 від 14.02.2019 Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про виключення з Реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу» в частині виключення з Реєстру ПАТ «Укрграфіт».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Роз'яснити учасникам справи, що у відповідності до ч. 6 ст.157 КАС України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник