Справа № 1140/3055/18
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Кропивницький Справа № 1140/3055/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Пасічника Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Побочій О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Момот О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області (вул.Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, ) про скасування рішень та вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018.р. № на загальну суму 22740,23 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018.р. № на загальну суму 1968,04 грн.;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.09.2018р. №Ф- на загальну суму 25100,41 грн.;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018р. №Ф-138023-52 на загальну суму 27958,72 грн.;

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.09.2018р. № в сумі 5203,95 грн.

Ухвалою суду від 13.11.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 30.11.2018р.

Ухвалою суду від 30.11.2018р. було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 20.12.2018р. (т.1а.с.25).

20.12.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2019р., а в подальшому до 04.02.2019р., 14.02.2019р., 20.02.2019р. (т.2а.с.60, 85,89).

20.02.2019р. в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, складення повного тексту рішення відкладено до 02.03.2019р. (т.2а.с.94).

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку з питань виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2017р., за результатами якої складено акт №518/11-28-13-03/НОМЕР_1 від 29.08.2018р.

З наслідками перевірки встановлено порушення порядку відображення у звітності валових витрат, а саме, їх завищення на суму 104961,78 грн., у зв'язку з чим здійснено донарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафні (фінансові) санкції з вказаного податку на загальну сумі 22740,23грн. та як наслідок, здійснено донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 22754,77 грн., застосовано штрафні санкції по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 5203,95грн. та здійснено донарахування зобов'язання з військового збору в розмірі 1968,04 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками посадових осіб вказує на процедурні порушення відповідачем порядку продовження строків проведення перевірок, визначеного ПК України, а саме, в наказі про продовження строків проведення перевірки від 13.08.2018р. №1165, не зазначено підстав для її продовження, які визначені п.п. 82.3.1., 82.3.2. п. 82.3. ст. 82 ПК України.

Також позивач зазначив, що формування та відображення у звітності валових витрат за результатами діяльності здійснено ним у відповідності до показників книги обліку доходів та витрат та відповідно до вимог Податкового кодексу України, а тому висновки посадових осіб відповідача є протиправними, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Представник позивача в ході розгляду справи вимоги позову підтримав.

Відповідачем подано заперечення на позов, вимоги не визнаються з тих підстав що прийняття оскаржуваних рішень здійснено правомірно, оскільки під час перевірки виявлено порушення вимог Податкового кодексу щодо порядку формування та відображення у звітності валових витрат за результатами діяльності позивача за перевірений період (т.1а.с.215-220).

Представники відповідача в ході розгляду справи просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку з питань виконання позивачем вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2017р.

Результати перевірки оформлені актом №518/11-28-13-03/НОМЕР_1 від 29.08.2018р. (т.1а.с.26-84).

В ході перевірки виявлено порушення:

- п.п.177.2 п. 177 ст. 177 ПК України в частині заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 18192,18 грн., в т.ч. за 2015р. - 3504,71 грн., за 2016р. - 8774,13 грн., за 3 місяці 2017р. - 5913,34 грн.;

- п.п.1.1 - 1.7. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в частині заниження суми податкового зобов'язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1574,43 грн., в т.ч., за 2015 р. - 350,47 грн., за 2016р. - 731,18 грн., за 3 місяці 2017р. - 492,78 грн.;

- ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - в частині заниження суми податкового зобов'язання по єдиному внеску на загальну суму 25100,41 грн., в т.ч., за 2015р. - 8107,52 грн., 2016р. - 10724, грн., за 3 місяці 2017р. - 6268,89 грн.

Висновки посадових осіб відповідача ґрунтуються на тому, що позивачем за наслідками діяльності за період 2015р., 2016р., 3 місяці 2017р. безпідставно включено до складу валових витрат вартість товарів та послуг на загальну суму 104961,78 грн, в т.ч., за 2015р. - 23364,71 грн., 2016р. - 48745,19 грн., 3 місяці 2017р. - 32851,88 грн.

Позивач, на думку посадових осіб відповідача, не мав права включати до складу валових витрат:

- вартість програмного забезпечення, а саме Антивірус Касперського, на загальну суму 2606,26 грн., в т.ч., 2015р. - 1289 грн., 2016р. 879,09 грн., 2017р. 438,17 грн.;

- суму відсотків за користування кредитними коштами на загальну суму 6495,63 грн., в т.ч., 2105р. - 823,47 грн., 2016р. - 4728,46 грн., 2017р. - 943,70 грн.;

- вартість товарно-матеріальних цінностей, які станом на кінець звітних періодів не були оплачені постачальникам (витрати фактично не понесені) на загальну суму 95859,89 грн., в т.ч., 2015р. - 21252,24 грн., 2016р. - 43137,64 грн., за 3 місяці 2017р. - 31470,01 грн. (т.1а.с.38,39).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018.р. № за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 22740,23 грн., в т.ч., за основним платежем 18192,18 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 4548,05 грн. (т.1а.с.18);

- податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018.р. № за платежем військовий збір на загальну суму 1968,04 грн., в т.ч., за основним платежем 1574,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 393,61 грн. (т.1а.с.17);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.09.2018р. №Ф- на загальну суму 25100,41 грн. (т.1а.с.19);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018р. №Ф-138023-52 на загальну суму 27958,72 грн., в т.ч., недоїмка 22754,77 грн., штраф 5203,95 грн. (т.1а.с.20);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.09.2018р. № в сумі 5203,95 грн. (т.1а.с.25).

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Щодо процедурних порушень, які на думку позивача були допущені відповідачем в ході проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 23.01.2018р. справа № 2а/2570/6273/2011 (№ в ЄДРСР 71789683), «Процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки. Натомість допущені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість суб'єкта господарювання захистити свої права під час проведення спірної перевірки, чи вплинули порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлення дійсних фактичних обставин».

Враховуючи вказану правову позицію Верховну Суду, суд не вбачає критичних порушень вимог Податкового кодексу України при прийнятті відповідачем рішення про продовження термінів проведення перевірки, які б могли вплинути на її результати, а тому доводи позивача в цій частині є неспроможними і судом до уваги не приймаються.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності (надалі - ПДФО), штрафні санкції з вказаного податку, зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій з єдиного внеску, а також збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору, мають похідний характер від суми на яку збільшено дохід (прибуток), отриманий від діяльності позивача, оскільки їх розмір визначався виходячи саме з цієї суми.

За наслідками перевірки позивача загальна сума на яку збільшено його дохід становить 104961,78 грн., в т.ч. за 2015р. - 23364,71 грн., за 2016 р. - 48745,19 грн., з 01.01. по 31.03.2017р. - 32851,88 грн.

Згідно п. 167.1. ст. 167 ПК України ставка податку (ПДФО) становить 18 відсотків (у 2015 році - 15%) бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Отже, розмір ПДФО становить (23364,71 грн. х 15%) + (81597,07 грн. х 18%) = 18192,18 грн.

Виходячи з вказаної суми обраховано штрафну санкцію з ПДФО.

Відповідно до п. 123.1. ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, в даному випадку розмір штрафу з ПДФО становить 18192,18 грн. х 25% = 4548,05 грн.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, розмір військового збору становить 104961,78 грн. х 1,5% = 1574,42 грн.

Виходячи з вказаної суми обраховано штрафну санкцію з військового збору 1574,42 грн. х 25% = 393,61 грн.

До 01.01.2016р., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується - для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно ч. 11 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Після 01.01.2016р., відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Всього розмір донарахованого позивачеві єдиного внеску склав за період 2015р. 2016р., 3 місяці 2017р. - 25100,41 грн. (т.2а.с.80).

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції - за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

Виходячи з суми донарахованого єдиного внеску обраховано штрафну санкцію в розмірі 5203,95 грн. (т.2а.с.80).

Таким чином, встановлення правомірності збільшення позивачеві оподатковуваного доходу на 104961,78 грн., буде мати наслідком для висновків щодо правомірності донарахування вищевказаних податків та зборів і застосованих штрафних санкцій.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців визначений ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (п.п.177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами розд. IV ПК України); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством (п.п. 177.4.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України); суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця (п.п. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України). Фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат (п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПКУ).

Стаття 177 ПК України не містить в переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, плати (відсотків) за користування кредитними коштами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відкрито поточний рахунок в Кіровоградському РУ ПриватБанка (т.2а.с.37).

Згідно заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитка печатки, передбачено надання позивачеві кредитного ліміту на рахунок (т.2а.с.38).

Як вбачається з меморіальних ордерів банківська установа здійснювала списання грошових коштів з рахунку позивача з призначенням платежу «погашення процентів за користування кредитним лімітом», а тому позивач не мав права відносити суми списаних коштів до складу валових витрат (т.2а.с.39-57).

Як вказав позивач, ним у господарській діяльності використовується комп'ютер, зокрема, вказане підтверджується заявою про приєднання до договору про визнання електронних документів (т.2а.с.59).

Експлуатація комп'ютера зумовлює необхідність придбання програмного забезпечення, в т.ч. і антивірусних програм.

З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом перевіреного періоду придбавав програмне забезпечення Антивірус Касперського, що підтверджується видатковими накладними від 03.02.2016р., 20.02.2015р., 15.02.2017р., 02.02.2016р. (т.1а.с.163-166).

Таким чином, оплата вартості програмного забезпечення є витратами на експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, а тому позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат вартість програмного забезпечення на суму 2606,26 грн, в т.ч., 2015р. - 1289 грн., 2016р. - 879,09 грн., 2017р. - 438,17 грн.

Щодо правомірності віднесення до складу валових витрат вартості ТМЦ придбаних позивачем протягом перевіреного періоду суд зазначає наступне.

Протягом перевіреного періоду позивачем подавались декларації про майновий стан і доходи.

Так, згідно додатка Ф4 до декларації за 2015р. позивачем задекларовано вартість документально підтверджених витрат в сумі 1419077,81 грн. (т.2а.с.5).

В ході перевірки здійснено розрахунок вартості придбаних, реалізованих та оплачених ТМЦ за 2015р. та встановлено завищення витрат на суму 21252,24 грн. (т.1а.с.60).

Згідно додатка Ф2 до декларації за 2016р. позивачем задекларовано вартість документально підтверджених витрат в сумі 823673,63 грн. (т.2а.с.10).

В ході перевірки здійснено розрахунок вартості придбаних, реалізованих та оплачених ТМЦ за 2016р. та встановлено завищення витрат на суму 43137,64 грн. (т.1а.с.61).

Згідно додатка Ф2 до декларації за 2017р. позивачем задекларовано вартість документально підтверджених витрат в сумі 143143,29 грн. (т.2а.с.16).

В ході перевірки здійснено розрахунок вартості придбаних, реалізованих та оплачених ТМЦ за 3 місяці 2017р. та встановлено завищення витрат на суму 31470,01 грн. (т.1а.с.62).

Здійснюючи розрахунок вартості придбаних, реалізованих та оплачених ТМЦ протягом перевіреного періоду, посадовими особами відповідача за основу брались відомості надані позивачем в період проведення перевірки: акт звірок розрахунків, картки рахунку: 361 (т.2а.с.65-69,76).

Загальна сума на яку завищено витрати позивачем становить 95859,89 грн., в т.ч. за 2015р. - 21252,24 грн., за 2016р. - 823673,63 грн., за 3 місяці 2017р. - 31470,01 грн.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

А тому, до складу витрат включаються тільки ті витрати, які пов'язані з отриманням доходу та підтверджені відповідними документами про їх оплату.

В даному випадку позивач помилково, всупереч положення ст. 177 ПК України, вважає, що вимоги законодавства не містять прямої умови, щодо обов'язкової оплати витрат, пов'язаних з отриманням доходу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що формуючи склад валових витрат протягом перевіреного періоду, позивачем до їх складу правомірно було віднесено лише витрати на придбання програмного забезпечення на загальну суму 2606,26 грн, в т.ч., 2015р. - 1289 грн., 2016р. - 879,09 грн., 2017р. - 438,17 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині зменшення суми ПДФО донарахованого за наслідками перевірки в розмірі 430,46 грн., штрафна санкція з ПДФО в розмірі 107,62 грн.; зменшення грошового зобов'язання з військового збору в розмірі 39,10 грн., штрафна санкція з військового збору в розмірі 9,77 грн.; зменшення недоїмки з єдиного внеску на суму 724,28 грн., штрафна санкція з єдиного внеску в розмірі 181,22 грн.

Щодо скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.09.2018р. № в сумі 5203,95 грн. (т.1а.с.25), суд зазначає, що вказана сума штрафної санкції повністю увійшла до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018р. №Ф-138023-52 на загальну суму 27958,72 грн., в т.ч., недоїмка 22754,77 грн., штраф 5203,95 грн. (т.1а.с.20).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Правову оцінку правомірності нарахування штрафної санкції в розмірі 5203,95 грн. висловлено судом при наданні оцінки вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018р. №Ф-138023-52, а тому рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.09.2018р. № не потребує окремого скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позову, на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати в сумі 264,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області (вул.Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, ) про скасування рішень та вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018.р. № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в розмірі 39,10 грн. за основним платежем та 9,77 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018.р. № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 430,46 грн. за основним платежем та 107,62 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.09.2018р. №Ф- в частині визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 724,28 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018р. №Ф-138023-52 в частині визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 724,28 грн. та 181,22 грн. штрафу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 264,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 27.02.2019р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник