Справа № 815/863/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/863/16

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчини певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників АТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу від 20.01.2015р. №990413505;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо включення позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «Імексбанк» по договору банківського вкладу від 20.01.2015р. №990413505;

- зобов'язати Фонд прийняти рішення про включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Імексбанк» по договору банківського вкладу від 20.01.2015р. №990413505 на підставі переліку вкладників АТ «Імексбанк», наданого Уповноваженою особою Фонду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є вкладником АТ «Імексбанк» згідно з Договором № 990413505 від 20.01.2015р. про приєднання до Публічної договору №1 та Договору № 990413482 банківського рахунку (в іноземній валюті) від 20.01.2015р.

З 27.05.2015р. розпочалася процедура ліквідації банку, у зв'язку з чим 17.07.2015р. ОСОБА_2 звернувся до Фонду та AT «Імексбанк» із заявами на виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку.

Однак, 3.12.2015р. до нього надійшов лист від Уповноваженої особи Фонду, в якому повідомляється, що за результатом проведеної перевірки встановлено, що до моменту запровадження тимчасової адміністрації в установі AT «Імексбанк» було здійснено низку операцій (які за своєю правовою суттю є правочинами), які за попередніми висновками можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, передбачені пп.7 ст.38 Закону, а нетиповий характер їх вчинення - свідчить про намір клієнтів за штучно-створених підстав отримати задоволення своїх вимог з коштів Фонду. До вказаного переліку потрапили вкладні операції, що були проведені заявником.

У грудні 2015р. ОСОБА_2 отримав лист-відповідь Фонду за №02-036-56401/15 від 24.12.2015р., в якому повідомлялося, що у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду інформація стосовно ОСОБА_2 відсутня.

Вважаючи, що в порушення ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженої особою Фонду не здійснено передбачених чинним законодавством дії, направлені на виплату коштів, ОСОБА_2 звернувся в суд із відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду Гаджиєва С.О. щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників АТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду по договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413505, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Імексбанк».

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду Гаджиєва С.О. подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» по договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413505, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Імексбанк» за рахунок Фонду.

Зобов'язано Фонд прийняти рішення про включення ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Імексбанк» по договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413505, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Імексбанк», на підставі переліку вкладників АТ «Імексбанк», наданого Уповноваженою особою Фонду Гаджиєвим С.О.

В апеляційних скаргах, посилаючись на порушення норм права, апелянти просять рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником в розумінні п.4 ч.1 ст.2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якій набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 15.01.2015р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову №16/БТ «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних».

20.01.2015р. ОСОБА_2 і ПАТ «Імексбанк» уклали договір №990413505 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. за яким банк приймає від позивача на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 10 000 доларів США на строк до 23.04.2015р.

26.01.2015р., на підставі постанови Правління Національного Банку України від 26.01.2015р. №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27.01.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015р. по 26.04.2015р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015р. строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» та повноваження Уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015р.

21.05.2015р. прийнято постанову Правління НБУ № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк».

27.05.2015р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 105 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27.05.2015р. до 26.05.2016р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016р. №638 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та делегування повноважень ліквідатора» строки здійснення ліквідаційної процедури продовжено до 26.05.2018р. включно.

17.07.2015р. ОСОБА_2 звернувся до Фонду та AT «Імексбанк» із заявами на виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку.

У грудні 2015р. ОСОБА_2 отримав лист від Уповноваженої особи Фонду, в якому повідомляється, що за результатом проведеної перевірки встановлено, що до моменту запровадження тимчасової адміністрації в установі AT «Імексбанк» було здійснено низку операцій (які за своєю правовою суттю є правочинами), які за попередніми висновками можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, передбачені пп.7 ст.38 Закону, а нетиповий характер їх вчинення - свідчить про намір клієнтів за штучно-створених підстав отримати задоволення своїх вимог з коштів Фонду. До вказаного переліку потрапили вкладні операції, що були проведені заявником.

В подальшому, 28.12.2015р. ОСОБА_2 отримав лист від Фонду за №02-036-56401/15 від 24.12.2015р., в якому повідомлялося, що у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду інформація стосовно ОСОБА_2 відсутня.

Листом від 19.05.2016р. №2995 Уповноваженою особою Фонду повідомлено ОСОБА_2, що 29.02.2016 року за №1143 було направлено на адресу Фонду лист про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування з доданням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, до яких включено і його.

Разом з тим, листом від 14.07.2016р. №02-036-30227/16 Фонд повідомив ОСОБА_2, що станом на 12.07.2016р. інформація про вклади останньої у Загальному реєстрі вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутня.

Перевіряючи правомірність дії та рішення Уповноваженої особи Фонду, з урахування підстав, з якими позивач пов'язує свої вимоги, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 4452-VI).

Частиною 1 ст.3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно ч.1 ст.26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника.

Статтею 27 Закону № 4452-VI встановлено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом № 4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (ст.ст.2, 25 Закону).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.

Отже, Закон № 4452-VI пов'язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин:

- прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії;

- наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати;

- наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.;

- включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування;

- затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

З матеріалів справи вбачається, що на дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 26.01.2015р. № 50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» на депозитному рахунку ОСОБА_2, відкритому відповідно до Договору № 990413505 від 20.01.2015р. про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2015р., знаходилась сума 10000 доларів США.

Згідно ч.1 ст.34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до п.16 ч.1 ст.2 Закону № 4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Згідно ч.ч.2, 3 та 5 ст.34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.

Так, згідно з положеннями ст.ст.37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що Уповноваженою особою Фонду не було виявлено ознак нікчемності правочину, а листом від 19.05.2016р. №2995 Уповноваженою особою Фонду повідомлено ОСОБА_2, що 29.02.2016р. за №1143 було направлено на адресу Фонду лист про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування з доданням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, до яких включено і його.

Разом з тим, виконавчою дирекцією Фонду не було затверджено Загального реєстру вкладників АТ «Імексбанк» з урахуванням поданих Уповноваженою особою Фонду.

Частиною 1 ст.19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Апеляційний суд вважає, що на позивача у цій справі поширюється зазначений конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом». Тоді, як застосовуючи ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа зобов'язані дотримуватися положень ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Забезпечуючи виконання ст.38 Закону 4452-VI відповідачі, фактично, позбавлені дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення.

Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Положення ст.228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018р. у справі за №826/1476/15. Верховним Судом також постановами від 10.05.2018р. у справі за №826/20429/14, від 21.06.2018р. у справі за №802/4016 та від 21.06.2018р. у справі за №821/3601/15-а відмовлено у задоволенні заяви Уповноваженої особи про перегляд рішень суду касаційної інстанції 2016р. та 2017р., якими було задоволено позови фізичних осіб у відносинах, що є аналогічними до відносин у справі за №804/6992/15.

Таким чином, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги Фонду про те, що спірний правочин є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок, у зв'язку з тим, що положення ст.228 ЦК України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійснення власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку ст.38 Закону №4452-VI.

Крім того, апеляційний суд також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності, закріплено рівність усіх суб'єктів права власності та гарантії права власності та обов'язки власників.

Приписами ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями ст.ст.1058, 1066 ЦК України та ст.ст.8, 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (ч.1 ст.1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Аналогічна позиція була висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові від 3.07.2015р. за №13.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22.09.2005р. №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена.

Крім того, у Рішенні від 22.05.2018р. №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Отже, зміст ст.41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Також, апеляційний суд вважає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорюванні дій працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.

Такі неправомірні або оспорюванні дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до ст.78 КАС України є обов'язковими для адміністративних судів.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду про те, що спірний правочин є нікчемним, а позивач не набув права на відшкодування гарантованої суми вкладу за рахунок коштів Фонду, оскільки такий правочин укладений у період дії обмежень, встановлених постановою Правлення Національного Банку України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, що договір №990413505 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) між ОСОБА_2 та ПАТ «Імексбанк» укладено 20.01.2015р. та у цей же день здійснена транзакція щодо зарахування коштів на відкритий відповідно до цього договору рахунок позивача. В той час, як рішення Правління Національного банку України № 15 ПАТ «Імексбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних» прийнято 26.01.2015р.

Отже, на дату укладення договору про приєднання до публічного договору банківського вкладу та здійснення транзакції щодо зарахування коштів на депозитний рахунок, позивач не міг знати про те, що у ПАТ «Імексбанк» запроваджено обмеження щодо окремих операцій, а рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних прийнято не було.

Також, судова колегія враховує, що Уповноваженою особою Фонду не приймалось рішення про виявлення ознак нікчемності та застосування наслідків нікчемності до спірного правочину, та подано до Фонду уточнений перелік вкладників, які набули право на відшкодування суми вкладу у ПАТ «Імексбанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до якого до переліку включено також ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду інстанції про те, що складання переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, відноситься виключно до повноважень Уповноваженої особи Фонду. Виконавчою дирекцією Фонду затверджується реєстр вкладників відповідно до отриманого Переліку вкладників.

Відповідно до п.п.2, 3 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. № 14 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 14), Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Системний аналіз наведені правових норми дає підстави дійти до висновку про те, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема, щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування (пункт 5 розділу ІІІ Положення № 14).

Оскільки Уповноваженою особою Фонду внесено зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок Фонду, відповідно до яких до переліку включено також позивача, та подано такі зміни до Фонду, не затвердження на їх підставі Загального реєстру вкладників останнім є протиправною бездіяльністю, яка порушує права позивача на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.ст.1, 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов'язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв'язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (пункт 35, № 68385/10 та № 71378/10).

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на включення до переліку вкладників АТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО.

Одночасно слід звернути увагу й на те, що аналогічна позиція з цих спірних питань була висловлена і Верховним судом України, зокрема, в постанові від 22.01.2016р. справа за №815/1925/17.

Таким чином, викладені в апеляційних скаргах доводи, на які апелянти посилалися в обґрунтованість неправильного застосування судом норм не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв