Справа № 522/11461/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/11461/18

Категорія:7.1 Головуючий І інстанції Бойчук А.Ю.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника відповідача Лех А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 28.08.2018 р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції в Одеській області та 3-ї особи Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

27.06.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області та 3-ї особи Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон ОМР, в якому просила суд скасувати постанови інспекції від 08.06.2018 року:

- №000431 - про накладання адміністративного стягнення за ст.82-8 КУпАП у розмірі 1700 грн.;

- №000432 - про накладання адміністративного стягнення за ст.53 КУпАП у розмірі 510 грн.;

- №000433 - про накладання адміністративного стягнення за ст.188-5 КУпАП у розмірі 756 грн.;

- №000434 - про накладання адміністративного стягнення за ст.59 КУпАП у розмірі 136 грн.;

- №000435 - про накладання адміністративного стягнення за ст.82 КУпАП у розмірі 1700 грн.;

- №000437 - про накладання адміністративного стягнення за ст.153 КУпАП у розмірі 850 грн. та закрити справи про ці адміністративні правопорушення;

- стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 4228,8 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні постанови відповідача є протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству, оскільки були прийнятті на підставі необгрутованих висновків перевірки та з порушенням процесуальних норм.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16 серпня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено повністю. Скасовано постанови Державної екологічної інспекції в Одеській області від 08.06.2018 року №000431, №000432, №000433, №000434, №000435, №000437, №000431 про накладання на ОСОБА_2 адміністративних стягнень та закрито провадження у справах про ці адміністративні правопорушення. Стягнуто з Державної екологічної інспекції в Одеській області на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4228,8 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Державної екологічної інспекції в Одеській області 16.10.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача (апелянта) свою апеляційну скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні.

Позивач та представник 3-ї особи в судове засіданні суду 2-ї інстанції не з'явилися з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини справи.

На підставі «Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частинні здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які плануються перевірити у 2018 році» (затв. наказом Державної екологічної інспекції України від 20.12.2017р. №734), та відповідно до ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області» (затв. наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017р. №652), співробітниками Державної екологічної інспекції в Одеській області в період з 14.05.2018р. по 25.05.2018р. було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Одеською міською радою.

За результати вказаної перевірки складено акт №55/13, в якому було зафіксовано ряд порушень Одеською міською радою природоохоронного законодавства, а саме:

- захоронення не перероблених (необроблених) побутових відходів; неорганізовано окреме збирання відходів;

- не виконання природоохоронного режиму використання земель, виявлено зайняття берегозахисних споруд та не забезпечення 30% вільної території - повне зайняття території пляжу до узрізу води Чорного моря розважальним центром «Боно» та зайняття берегозахисної споруди - пірсу та дерев'яного настилу на морській зоні розважальним центром «Ітака»;

- невиконання законних розпоряджень, а саме в ході перевірки не надала інформацію у повному обсязі за запитами Державної екологічної інспекції в Одеській області;

- відсутність споруд і пристроїв, а саме зливових станцій у м. Одесі;

- недотримання встановлених правил ведення робіт в водоохоронній зоні, а саме: не провела роботи по насипу піщаної зони пляжів «Дельфін» та «Аркадія», що є порушенням правил охорони водних ресурсів;

- порушення вимог щодо поводження з відходами, а саме: екскрементів домашніх тварин під час їх зберігання, збирання, видалення або захоронення;

- знищення об'єктів озеленення у м. Одесі, шляхом встановлення МАФів на земельних ділянках призначених для озеленення за адресами: вул.Арнаутська,10-А; вул. М.Говорова,7-А; вул.Довженко кут - вул.Французький бульвар; пр.Шевченко,8/9; вул.Краснова кут - вул.Адміральський пр.

За результатами цієї перевірки та на підставі висновків вказаного вище акту, в.о. директора Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення норм природоохоронного законодавства.

Так, Державною екологічною інспекцією в Одеській області 08.06.2018 року на адресу ОСОБА_2 було винесено 6 (шість) постанови про накладання на неї адміністративних стягнень у вигляді штрафів: 1) №000431 за ст.82-8 КУпАП; 2) №000432 за ст.53 КУпАП; 3) №000433 за ст.188-5 КУпАП; 4) №000434 за ст.59 КУпАП; 5) №000435 за ст.82 КУпАП; 6) №000437 за ст.153 КУпАП.

Не погоджуючись з такими діями та спірними постановами екологічної інспекції, позивачка звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності та безпідставності спірних постанов відповідача.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, може лише частково погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ст.13 Закону України «Про відходи» №187/98-ВР, суб'єктами в сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації усіх форм власності, діяльність яких пов'язана із поводженням з відходами.

Обов'язки ж громадян України, іноземців та осіб без громадянства у сфері поводження з відходами врегульовані ст.15 цього Закону №187/98-ВР. А приписами ст.17 даного Закону врегульовано обов'язки суб'єктів господарської діяльності в сфері поводження з відходами. Стаття ж 20 Закону України «Про відходи», в свою чергу, визначає повноваження місцевих державних адміністрацій у сфері поводження з відходами.

Так, з урахуванням зазначених вище положень діючого Закону України «Про відходи» №187/98-ВР та п.2 рішення Одеської міської ради від 14.12.2017р. №2748-УІІ «Про визначення на конкурсних засадах юридичних осіб, які здійснюватимуть збирання та перевезення твердих побутових відходів у межах території районів міста Одеси», визначено районні адміністрації Одеської міської ради організаторами проведення конкурсів з визначення юридичних осіб, які здійснюватимуть збирання та перевезення твердих побутових відходів спеціально обладнаними для цього транспортними засобами, у межах територій відповідних районів міста Одеси.

Як встановлено з матеріалів справи, під час проведення перевірки Департамент екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради надав вичерпну інформацію стосовно поводження з відходами у м. Одесі, зокрема, перевіряючим було надано листи-повідомлення від районних адміністрацій: №1083/01-11; №1327/01-20; №01-05-5/3ООвх та №01-11/1066/1 вих., копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми діючого законодавства, слід дійти висновку про те, що відповідальність у сфері поводження з відходами покладається виключно на юридичних осіб, з якими укладено договір на виконання послуг щодо збирання та перевезення твердих побутових відходів.

Як вбачається зі змісту розділу 2 Згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №03 від 26.01.2017 р. «Про внесення на розгляд Одеської міської ради проекту рішення «Про затвердження Міської цільової програми охорони і поліпшення стану навколишнього природного середовища м. Одеси на 2017-2021 роки», за 2013-2016р.р. виконано захід щодо розроблення проекту ліквідації несанкціонованого звалища і рекультивація земель в районі кар'єрів цементного заводу. А у підрозділі 2.3 - щодо поводження з відходами зазначено про те, що тверді побутові відходи, які утворюються в місті Одесі вивозяться на єдиний діючий полігон міста ТПВ-1 (твердих побутових відходів) «Дальницькі кар'єри».

Так, за даними ГУ статистики в Одеській області, в результаті діяльності підприємств та інших об'єктів міської інфраструктури утворюються відходи усіх класів небезпеки, що підлягають переробці шляхом поховання, знешкодження, утилізації. При цьому, не зважаючи на ту частку відходів, яка була утилізована оброблена (перероблена), спалена з метою отримання енергії, зберігається тенденція щодо збільшення об'ємів накопичування відходів.

Також, розділом 3 вказаного вище рішення міськради визначено мету програми щодо раціонального використання і зберігання відходів виробництва і побутових відходів, яка, в свою чергу, спрямована на охорону і поліпшення стану довкілля м. Одеси.

Відповідно до розділу 4 цього ж рішення міськради, вирішення проблем з охорони та поліпшення стану навколишнього природного середовища у м. Одесі, яка здійснюватиметься шляхом створення умов, що сприятимуть забезпеченню повного збирання, перевезення, утилізації, знешкодження та захоронення побутових відходів та обмеження їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людини.

У відповідності з додатком 2 «Міської цільової програми охорони і поліпшення стану навколишнього природного середовища м. Одеси на 2017-2021 роки», даним рішенням міськради також передбачено і техніко-економічне обґрунтування розробки проекту будівництва комплексу з утилізації особливо небезпечних відходів, будівництва комплексу для сортування твердих побутових відходів на звалищі ТПВ-2.

Так, як видно зі змісту приписів Положення про Департамент екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради та посадової інструкції 1-го заступника Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради, яким є позивачка ОСОБА_2, такі повноваження, які вказані в акті спірної перевірки, як «допущення неперероблених (необроблених) побутових відходів» та «не організоване окреме збирання відходів», у позивача відсутні.

Судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що відповідно до укладених договорів: - №19/18 від 01.03.2018р., надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Суворовського району м. Одеси здійснюється ТОВ «Еко-ренесанс»; - від 23.02.2018р. надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Малиновського району м. Одеси здійснюється КП «Одескомунтранс»; - від 23.02.2018р. надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Приморського району м. Одеси здійснює Телерадіокомпанія «ТВ-Серрус».

До того ж, при цьому, також слід звернути вагу й на те, що згідно з чинним законодавством, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Так, «опис обставин», установлених при розгляді справи, в свою чергу, передбачає викладення всіх обставин вчинення правопорушення, отриманих в процесі розгляду справи на основі сукупності даних протоколу щодо правопорушення, пояснень особи, яку притягують до відповідальності, свідків, представників державного орану та інших осіб, пояснення яких заслуховувались органом (посадовою особою), що розглядає справу.

Як вбачається з санкції ст.82-8 КУпАП, на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, відповідальність настає у вигляді накладення штрафу - від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, як видно з постанови №000431, відповідачем на позивачку було накладено штраф в розмірі 1700 грн., що відповідає 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проте, жодного обґрунтування щодо визначення саме такого, найсуворішого розміру штрафу відповідачем по справі не надано.

По справі також встановлено, що Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради в ході спірної перевірки було надано Державній екологічній інспекції в Одеській області копію рішення Одеської міської ради від 30.06.2016р. №900-УІІ «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронних зон уздовж Чорного моря, Куяльницького та Хаджибейського лиманів на території м.Одеси». На виконання цього рішення в подальшому було проведено закупівлю послуг з розробки проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території водоохоронної зони Чорного моря на території м. Одеси, відповідно до якого, було між Департаментом комунальної власності Одеської міськради (замовник) та ТОВ «ІНАГРО ГРУПП» (виконавець) укладено договір №31 від 15.05.2018р., відповідно до п.1.4 якого, термін та етапи надання послуг визначаються погодженим сторонами Календарним планом надання послуг (Додаток №2), а строк надання послуг визначено до 01.09.18р.

Стосовно ж питань щодо розважальних центрів «Боно» та «Ітака», які орендують пляж, то мотивована відповідь на ці питання була надана інспекції в листах Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя від 24.05.2018р. №05/01-10/439 та від 31.05.2018р. №05/01-10/460, зі змісту яких видно, що на пляжі, на якому розташований розважальний центр «Боно» забезпечено 30% вільної території, а також є у наявності 5-ти метровий прохід уздовж моря.

При цьому, слід зазначити, що згідно з умовами договору №02/29-юр/суб від 01.04.2015р. між ТОВ «ПЛАТИН» (суборендар) і ВК ТОВ «СТАРТ ЛІМІТ» (орендар) з одного боку та Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя (орендодавець) з іншого, орендар та/або суборендар несе відповідальність за невиконання вказаних пунктів договору. Контроль за належним виконанням умов договору здійснює орендар - Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради.

Питання ж експлуатації пляжів в частині дотримання орендарями пляжів 30% вільної території безпосередньо регулюється «Правилами устаткування та експлуатації пляжів м. Одеси» (затв. рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007р. №1133-У).

Так, як слідує з п.2.1.2.1 абз.3,6 вказаних Правил №1133, площа, яку займає додаткове устаткування для надання платних послуг, не повинна перевищувати 30% від загальної площі пляжу, а суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані на 30% отриманої в оренду території пляжу надавати безкоштовні послуги для категорії населення, яка визначена відповідним органом місцевого самоврядування».

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, питання, пов'язані з експлуатацією пляжів до компетенції Державної екологічної інспекції в Одеській області взагалі не відносяться, а контроль за належним виконанням умов договорів оренди пляжів та їх експлуатації в частині дотримання орендарями 30% вільної території, безпосередньо здійснюється орендарем - Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, а не Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради в особі 1-го заступника директора Департаменту - позивача ОСОБА_2, у якої, в свою чергу, такі функції та належні повноваження відсутні.

Крім того, слід також зазначити й про те, що Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради, згідно із п.6 підрозділу 2.2.3. «Положення про департамент муніципальної безпеки», теж бере участь у роботі спеціальної комісії з перевірки готовності пляжів міста до роботи в період курортного сезону.

Згідно чинного законодавства та приписів ст.ст.254,256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити дату і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У випадку, коли порушник відмовляється підписати протокол, про це робиться запис у протоколі. Можливе засвідчення такого запису підписами понятих.

Як встановлено з наявного у справі протоколу №000432 про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні будь-які підписи позивачки, в тому числі і про роз'яснення їй права та обов'язків, передбачених ст.268 цього Кодексу.

Також, в цьому протоколі не зазначено де саме і яким саме чином ОСОБА_2 не забезпечила 30% вільної території на цих пляжах. Не додано до протоколу і матеріалів фото-фіксації, пояснень правопорушника або свідків та інших відомостей, необхідних для вирішення справи.

Як вже зазначалося вище, згідно приписів ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

При чому, опис обставин, встановлених при розгляді справи, в свою чергу, передбачає викладення всіх обставин вчинення правопорушення, отриманих в процесі розгляду справи на основі сукупностей даних протоколу щодо правопорушення, пояснень особи яку притягують до відповідальності, свідків, представників державного орану та інших осіб, пояснення яких заслуховувались органом (посадовою особою) який розглядає справу.

Згідно санкції ст.53 КУпАП, на посадових осіб відповідальність настає у вигляді накладення штрафу - від 15 до 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі спірної постанови №000432, на позивачку за ст.53 КУпАП було накладено штраф у розмірі 510 грн., що відповідає 30-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Однак, при цьому, жодного обґрунтування щодо визначення саме такого найсуворішого розміру штрафу відповідачем не зазначено.

Під час здійснення перевірки Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон було надано повну та всебічну інформацію, у тому числі розпорядчі документи, листування тощо. При цьому, згідно з розділом 2 ч.2 наказу Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015р. «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», акт (довідка) документальної перевірки складається в 2-х примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Отже, чинним законодавством України передбачено, що в ході не надання суб'єктом, стосовно якого здійснюється перевірка, необхідних матеріалів, контролюючий орган зобов'язаний скласти про це відповідний акт. Однак, як видно з матеріалів справ, такого акту перевіряючими складено не було, як і не було ознайомлено з цим Департамент екології та розвитку рекреаційних зон та саму ОСОБА_2

Крім того, у спірній постанові №000433 (як і в акті перевірки від 05.06.18р. №02.2.-03/366) не уточнено яких же саме документів не було надано до перевірки Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон.

Між тим, у п.9 припису №27/13/2 від 31.05.2018р. та п.1 припису №27/13/3 від 31.05.2018р. - термін виконання вимоги щодо усунення недоліків встановлено до 15.06.2018р.

Однак, не зважаючи на вказані обставини, посадовими особами відповідача протокол №000433 про адміністративне правопорушення та спірна постанова №000433 про накладення адміністративного стягнення були складені раніше, ніж вказаний у п. припису №27/13/2 та п.1 припису №27/13/3, строк.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до чинного законодавства, у разі не виконання припису контролюючого органу, який проводив перевірку, суб'єкти господарювання притягуються до адміністративної відповідальності. Однак, оскільки термін виконання приписів на момент складання протоколу та постанови щодо притягнення ОСОБА_2 до адм. відповідальності ще не закінчився, то відповідно, державний інспектор Державної екологічної інспекції в Одеській області Василенко І.О. складала ці процесуальні документи передчасно, т.б. фактично вийшла за межі своїх повноважень.

Також, зі змісту п.2 припису №27/13/2 від 31.05.2018р. вбачається, що Державна екологічна інспекція в Одеській області зобов'язує саме Одеську міську раду (а не Департамент екології та розвитку рекреаційних зон чи ОСОБА_2.) затвердити Міську цільову програму поводження з відходами у м. Одесі на 2018-2022р.р.

Згідно діючого законодавства України, місцева рада це система управлінсько-владних повноважень, яка складається з: міського голови; виконавчих органів (відділів, управлінь, департаментів); виконавчого комітету; ради та постійних і тимчасових контрольних комісій (як колегіальних органів, що складаються з обраних депутатів).

Тобто, Державна екологічна інспекція в Одеській області в даному випадку фактично зобов'язує колегіальний орган (міську раду) в обов'язковому порядку затвердити «Міську цільову програму поводження з відходами у м. Одесі на 2018-2022р.р.», що є нічим іншим, як порушення чинного законодавства України, оскільки усі питання які розглядаються на засіданнях міськради вирішуються виключно шляхом голосування місцевими депутатами і без будь-якого примусу або тиску.

До того ж, як вже зазначалося вище, згідно з чинним законодавством та приписів ст.ст.254,256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити дату і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У випадку, коли порушник відмовляється підписати протокол, про це робиться запис у протоколі. Можливе засвідчення такого запису підписами понятих.

Як встановлено з наявного у справі протоколу №000433 про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні будь-які підписи позивачки, в тому числі і про роз'яснення їй права та обов'язків, передбачених ст.268 цього Кодексу.

Також, в цьому протоколі не конкретизовано яку ж саме інформацію позивачем не було надано. Не зазначено в ньому й будь-яких доказів, які б підтверджували провину у скоєнні даного правопорушення саме ОСОБА_2.

Стосовно ж постанови №000433 про накладення на позивачку адміністративного стягнення, слід вказати наступне.

Так, як вже зазначалося вище, згідно чинного законодавства та приписів ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

При цьому, опис обставин, установлених при розгляді справи передбачає викладення всіх обставин вчинення правопорушення, отриманих в процесі розгляду справи на основі сукупностей даних протоколу щодо правопорушення, пояснень особи яку притягують до відповідальності, свідків, представників державного орану та інших осіб, пояснення яких заслуховувались органом (посадовою особою) який розглядає справу.

Так, санкція ст.188-5 КУпАП передбачає накладення на посадових осіб штрафу - від 15 до 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно постанови №000433, на позивачку було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 765 грн., що відповідає 45-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проте, жодного обґрунтування щодо визначення саме такого найсуворішого розміру штрафу відповідачем не надано.

Також по справі встановлено, що у відповідності до п.п.1,2 рішення Одеської міської ради №2597-УІІ від 08.11.2017р. «Про визначення на конкурсних засадах юридичної особи, для здійснення на території м. Одеси збирання та перевезення рідких побутових відходів», Департаментом міського господарства ОМР було проведено конкурс щодо здійснення на території м. Одеси збирання та перевезення рідких побутових відходів. Згідно з протоколом №2, переможцем цього конкурсу визначено Філію «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс».

Таким чином, у м.Одесі фактично діють 2 (дві) зливові станції СБО «Південний» та СБО «Північний» щодо переробки рідких побутових відходів.

З матеріалів справи видно, що Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради в ході перевірки було надано Державній екологічній інспекції в Одеській області копію рішення Одеської міської ради від 30.06.2016р. №900-УІІ «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронних зон уздовж Чорного моря, Куяльницького та Хаджибейського лиманів на території м. Одеси».

Згідно з п.2 вказаного рішення Одеської міськради №900-VII, проведено закупівлю послуг з розробки проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території водоохоронної зони Чорного моря на території м. Одеси, відповідно до якого, укладено договір №31 від 15.05.2018р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (замовник) та ТОВ «ІНАГРО ГРУПП» (виконавець), з п.1.4. якого вбачається, що терміни та етапи надання цих послуг визначаються погодженим сторонами календарним планом надання послуг (Додаток №2), орієнтовний строк надання послуг визначено до 01.09.2018р.

Так, пляжі «Дельфін» та «Аркадія» - є штучно утвореними берегозахисними спорудами та перебувають в оренді у суб'єктів господарської діяльності на договірних відносинах.

Згідно з п.1 розпорядження Одеського міського голови №1535-01р від 23.12.2001р. - АТ «ОМК» передається в оренду, терміном на 25 років, частина штучного пляжу «Аркадія - Північний», для надання послуг відпочиваючим (договір оренди берегозахисних споруд №01/33-ор).

А згідно із п.1 розпорядження Одеського міського голови №3-01р від 13.01.10р. - переможцем конкурсу, за процедурою, визначеною розпорядженням міського голови від 11.12.1999р. №1310-01-р «Про затвердження порядку проведення конкурсу на право укладання договору оренди будівель (споруд, приміщень), які є комунальною власністю», визнано ТОВ «Дерева раю».

На виконання п.2 розпорядження міського голови, між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ «Дерева раю» було укладено договір оренди №95-ор берегозахисної споруди у вигляді ділянки штучного пляжу «Аркадія» між траверсами №20 (І черга ПЗС) та №1 (II черга ПЗС) площею 3200,0 квадратних метрів, терміном на 15 років.

Крім того, АТ «ОМК» передається в оренду строком на 25 років частина штучного пляжу «Аркадія - Північий» для надання послуг відпочиваючим (договір оренди №01/33-юр).

Щодо штучного пляжу «Дельфін» площею 3300 кв.метрів, то останній, як свідчать матеріали справи, згідно із розпорядженням Одеського міського голови №892-01р від 18.07.2003р., передано в оренду ТОВу «Дельфін» для надання послуг громадянам, які відпочивають в м. Одесі.

Отже, враховуючи вказані вище обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, звертає увагу на тому, що положенням про Департамент екології та розвитку рекреаційних зон та посадовою інструкцією 1-го заступника директора Департаменту (яким є позивачка) не взагалі передбачено цієї функції контролю щодо використання вказаних штучних пляжів.

Так, в адм. протоколі №000434 про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 здійснила адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1,2 ст.59 КУпАП (порушення правил охорони водних об'єктів).

Відповідно до чинного законодавства, «порушення правил охорони водних ресурсів» - це забруднення і засмічення вод, порушення водоохоронного режиму на водозаборах, яке спричиняє їх забруднення, водну ерозію ґрунтів та інші шкідливі явища. Введення в експлуатацію підприємств, комунальних та інших об'єктів без споруд і пристроїв, що запобігають забрудненню і засміченню вод або їх шкідливому діянню.

Дійсно, усі води (водні об'єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров'ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об'єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод. «Забруднення вод» - це вчинення таких дій, що мають наслідком перевищення гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин у воді водного об'єкта, в результаті чого цей об'єкт стає частково або повністю непридатним до використання. «Засміченням» вважається скидання у воду сміття, відходів, що не розщепляються, та які заважають нормальному використанню водних об'єктів.

Для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України. Виконавчі комітети місцевих Рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Підприємствам, установам, організаціям і громадянам забороняється забруднювати, засмічувати поверхні водозборів виробничими, побутовими та іншими відходами, сміттям, нафтовими, хімічними та іншими забруднюючими речовинами, здійснювати інші дії, що не відповідають вимогам водоохоронного режиму на водозборах.

Приписами частини 2 цієї статті 59 КУпАП встановлюється відповідальність за введення в експлуатацію підприємств, комунальних та інших об'єктів без споруд і пристроїв, що запобігають забрудненню і засміченню вод або їх шкідливому діянню. Під час розміщення, проектування, будівництва, реконструкції і введення в дію підприємств, споруд та інших об'єктів, а також під час впровадження нових технологічних процесів повинно забезпечуватися раціональне використання вод. До того ж передбачаються технології, які забезпечують охорону вод від забруднення, засмічення і вичерпання, попередження їх шкідливої дії, охорону земель від засолення, підтоплення або пересушення, а також сприяють збереженню природних умов і ландшафтів як безпосередньо в зоні їх розміщення, так і на водозбірній площі водних об'єктів. Забороняється проектування і будівництво прямоточних систем водопостачання промислових підприємств, за винятком підприємств, які за технологією виробництва не можуть бути переведені на оборотне водопостачання. Також забороняється здійснення проектів господарської та іншої діяльності без оцінки їх впливу на стан вод.

Отже, враховуючи наведене та зміст положень ст.59, суд вважає, що вказана стаття не стосується штучних берегозахисних споруд, а саме проведення будь-яких робіт щодо насипу піску.

До того ж, як вже зазначалось вище, відповідно до чинного законодавства та приписів ст.ст.254,256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити дату і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У випадку, коли порушник відмовляється підписати протокол, про це робиться запис у протоколі. Можливе засвідчення такого запису підписами понятих.

Як встановлено з наявного у справі протоколу №000434 про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні будь-які підписи позивачки, в тому числі і про роз'яснення їй права та обов'язків, передбачених ст.268 цього Кодексу.

Також, в цьому протоколі взагалі не зазначено та не конкретизовано де саме та яким саме чином позивачка допустила недосипання піску на цих пляжах. Не зазначено в ньому й будь-яких доказів (в т.ч. фото-фіксації, будь-яких замірів та інш.), які б підтверджували провину у скоєнні даного правопорушення саме ОСОБА_2

При цьому, опис обставин, установлених при розгляді справи передбачає викладення всіх обставин вчинення правопорушення, отриманих в процесі розгляду справи на основі сукупностей даних протоколу щодо правопорушення, пояснень особи яку притягують до відповідальності, свідків, представників державного орану та інших осіб, пояснення яких заслуховувались органом (посадовою особою) який розглядає справу.

Як слідує з санкцій ч.ч.1,2 ст.59 КУпАП, на винних посадових осіб передбачається відповідальність у вигляді штрафу - від 5 до 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно спірної постанови №000434, на позивачку за скоєння вказаного адм. правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн., що відповідає 8-ми неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проте, жодного обґрунтування щодо визначення саме такого найсуворішого розміру штрафу відповідачем не надано.

Крім того, слід зауважити, що зазначення та посилання у спірному адм. протоколі №000435 про адміністративне правопорушення на статтю 17 Закону України «Про відходи», на думку суду, є необґрунтованим, оскільки дана норма фактично не має відношення до компетенції органів місцевого самоврядування.

Також ст.17 даного ЗУ «Про відходи» не регулює і сферу або питання, пов'язані з поводженням з «екскрементами» домашніх тварин.

Так, як вбачається зі змісту приписів ст.17 цього ж Закону, даною нормою безпосередньо врегульовано обов'язки суб'єктів господарської діяльності в сфері поводження з відходами. А відтак, відповідальність за неналежне виконання обов'язків у сфері поводження з відходами покладається виключно саме на фізичних та юридичних осіб і відповідно, не стосується повноважень органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, згідно з «Програмою охорони тваринного світу та регулювання численності безпритульних тварин у м. Одесі на 2016-2021рр.», рішенням Одеської міської ради №2893-УІІ від 16.02.2018р. передбачено придбання термічної установки для знищення органічних відходів та придбання холодильної середньо-температурної камери та комплекту холодильного обладнання для зберігання органічних відходів.

Контейнери для збирання екскрементів домашніх тварин у місцях розташування майданчиків та зон вигулу тварини розташовані на всіх семи майданчиках та є в наявності.

Крім того, як видно зі змісту п.13 листа-повідомлення Київської районної адміністрації №1083/01-11 від 04.06.2018р., на території Київського району в наявності 2 місця для вигулу тварин: Сквер героїв оборони м.Одеси (6-а ст. В. Фонтану); Меморіал героїчної оборони м.Одеси (вул.Д.Ковалевського,105). Зазначені території безпосередньо обслуговуються КП «Міськзелетрест» згідно з рішенням виконкому Одеської міськради №102 від 14.02.2018р.

До того ж, як видно з п.2.8. «є» розділу 2 рішення Одеської міської ради №2476-У від 05.04.08р. «Про затвердження правил утримання тварин у м.Одесі», прибирання екскрементів тварин з подальшим видаленням до сміттє-збірників покладається на власників тварин. А у розділі 3 п.3.3 вказаного рішення закріплено відповідне зобов'язання особи, яка супроводжує тварину, забезпечити видалення її екскрементів.

Так, повноваження органів місцевого самоврядування в сфері поводження з відходами регулює ст.21 Закону України «Про відходи», але таку функцію безпосередньо виконують місцеві адміністрації м.Одеси, які на договірних відносинах і здійснюють збирання та перевезення цих відходів.

Отже, за таких обставин, враховуючи що положенням про Департамент екології та розвитку рекреаційних зон та посадовою інструкцією 1-го заступника директора Департаменту (яким є позивач) не передбачено цієї функції, у зв'язку з чим, ця спірна постанова №000435 про накладення на позивачку адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, порядок розміщення некапітальних споруд на земельних ділянках регулюється ч.3 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», з якої вбачається, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку затвердженому Кабінетом Міністрів України. Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отримані відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", є підставою для видалення зелених насаджень після обстеження земельної ділянки та складання акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню. У цьому разі видалення зелених насаджень не потребує дозволу (ордера). Відновна вартість визначається на підставі акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, та сплачується до прийняття об'єкта в експлуатацію. Розмір відновної вартості видалених зелених насаджень зменшується на суму, передбачену проектною документацією на озеленення території.

Загально відомо, що наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006р. було затверджено «Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України».

Як передбачено розділами 3,5,6 вказаних Правил №105, останні регулюють об'єкти благоустрою зеленого господарства населених пунктів, утримання об'єктів благоустрою зеленого господарства та права та обов'язки балансоутримувача об'єктів благоустрою зеленого господарства державної чи комунальної форми власності.

Разом з тим, відповідно до розділу 3 п. 3.1.3. рішення Одеської міської ради №1631-VI від 23.12.2011р. «Про затвердження Правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції», до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

А розділом 4 вказаного рішення міськради передбачено порядок утримання таких зелених насаджень на об'єктах благоустрою.

Крім того, 27.04.22016р. Одеська міськради прийняла рішення №605-УІІ, в якому затвердила відповідні «Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі», в розділі 4 «Зонування території міста» яких зазначено: п.4.1. з метою збереження цілісності міського простору, а також урахування історично-архітектурних, ландшафтних, функціонально-планувальних та інших чинників, в цілях цих Правил розміщення ТС здійснюється відповідно до розподілу міської території на наступні умовні зони:

4.1.1. зона історичної забудови, яка складається з: площі Думської, площі Катерининьської, площі Театральної. У зазначеній зоні забороняється розміщення ТС та елементів торгівлі, окрім відкритих (літніх) майданчиків. Під час відзначення загальнодержавних свят, міських святкових та пам'ятних дат, проведення ярмарок, у зазначеній зоні дозволяється розміщення елементів торгівлі;

4.1.2. зона центральної частини міста, яка складається з: вул.Ланжеронівської, вул.Дерібасівської, вул.Рішельєвської (в межах Театральної площі та вул.Буніна), вул.Катерининської (в межах площі Катерининської до вул. Буніна), вул.Сабанеєв міст, Соборної площі, Міського саду. В зазначеній зоні забороняється розміщення ТС, окрім відкритих (літніх) майданчиків. На Приморському бульварі заборонено будь-яке розміщення ТС та елементів торгівлі крім відкритих (літніх) майданчиків.

4.1.3. зона найбільшого скупчення людей та транспорту, що включає в себе вузлові зупинки транспорту загального користування, перехрестя та площі, а саме:

Перехрестя: 1) Добровольського/Заболотного; 2) Південна дорога/ Добровольського; 3) Пересипський міст; 4) Фонтанська дорога/Адміральський проспект/Черняховського; 5) 1 ст. Люстдорфської дороги; 6) М.Жукова/Левітана; 7) 7ст. Люстдорфської дороги; 8) Вільямса/ Корольова; 9) 25 Чап.Дивізії / М.Жукова;

Площі: 1) Митна; 2) Тираспольська; 3) Л.Толстого; 4) Старосінна; 5) Михайлівська 6) Бориса Деревянка; 7) 10 Квітня; 8) Толбухіна; 9) Незалежності; 10) Середньофонтанська.

Зона житлової забудови, яка включає в себе: 1) Житлову зону Суворовського району:

Територія в межах: пров. Ак. Векслера до залізничної колії, залізнична колія, вулиці Лузанівська, Сортувальна 1-а, вздовж огорожі гаражів, вул. Кінноармійська, Державіна, Мелітопольська, Жоліо-Кюрі до межі м.Одеси, межа м.Одеса, вулиці Паустовського, Дніпропетровська дорога, Генерала Бочарова, Академіка Сахарова, вздовж огорожі гаражів, вулиці Марсельська, Дніпропетровська дорога, Південна дорога, Миколаївська дорога замикається на пров. Ак. Векслера. До даної зони також входять: вул Миколаївська дорога, в частині, що не ввійшла до вищезазначеного переліку, вулиці Чорноморського козацтва та Головатого отамана; 2) Житлову зону Київського району:

Територія в межах: Маячний провулок, Монастирський провулок, вул. Академіка Вільямса, вздовж трамвайних шляхів, вул. Архітекторська, вулиці Ільфа і Петрова, Вільямса, п-кт Маршала Жукова, вулиць 25-ї Чапаєвської Дивізії, Варненська, Валентини Терешкової, Космонавтів, Адміральський проспект, Фонтанська дорога, Ванний провулок вздовж прибережної зони до Маячного провулку.

Житлова зона Малиновського району:

Територія в межах: вулиць Варненська, Терешкової, Космонавтів, Адміральський проспект, Фонтанська дорога, Краснова, Артелірійська, Люстдорфська дорога, Водопровідна, провулок Високий, вулиць Мечникова, Болгарська, Старопортофранківська, Розумовська, Балківська, Желябова, Заводська 4-а, Заводська 3-а, Горбатий міст, Поїзна, Спартаківська, Еліна (Пригородна) до залізничної колії та вздовж залізничної колії, Іванівського переїзду, вул. Щорса, Центральний Аеропорт, вулиць Кострова, Гастело, Радісної, Ген. Петрова, І.Рабіна, 25 Чапаївської дивізії до Варненської.

Житлова зона Приморського району (в межах Великого Фонтану).

Територія в межах: пров. Ванний, Фонтанська дорога, пр.-т Гагаріна, пр.-т Шевченка, вул.Піонерська, Французького бульвару, вздовж прибережної зони та включно до пров. Ванного. Житлова зона Приморського району (в межах Молдованки).

Територія в межах: вулиць Старопортофранківська, Разумовська, Балківська, Маловського до залізничної колії та вздовж залізничної колії, Краснослобідський спуск, вулиці Балківська та замика до вулиці Старопортофранківської;

4.1.4. зона віддалених територій, до якої входять:

Територія в межах: пляж «Восход», огорожа сан. «Крупської», огорожа бази ФК Чорноморець», вулиць Зої Космодемянської, Лиманської, Санаторна, Надії, Камишова, пр.-т Свободи, 7-а, Симоненка Василя, К.Лібкнехта, М.Демченко, Білоруська, Відважних, Ак. Вавілова, Ільфа і Петрова, Ак. Вільямса, М.Жукова до огорожі гаражів, межа м.Одеса л: вул. Жоліо-Кюрі, вулиць Жоліо-Кюрі, Мелітопольська, Державіна, Кінноармійська, вздовж огорожі гаражів, Сортувальна1-а, Лузанівська, залізнична колія, Ак.Векслера, вул.Миколаївська дорога, Південна дорога, вул.Гонтаренко, вздовж прибрежної зони, Армянський пров., вулиці Приморська, Балківська, Желябова, Заводська4-а, ЗаводськаЗ-а, вул.Балківська, Горбатий міст, вулиці Поїзна, Спартаківська, Еліна (Пригородна) до залізничної колії, вздовж залізничної колії, Іванівський переїзд, вул. Щорса, Центральний Аеропорт, вулиці Кострова, Гастелло, Радісна, Ген.Петрова, І.Рабіна, 25-ї Чапаєвської Дивізії, М. Жукова, Ак. Вільямса, Ільфа і Петрова, Архітекторська, вздовж трамвайних шляхів, вул. Ак. Вільямса, Монастирський пров., Маячний пров, вздовж Прибрежної зони та замикається на пляжі «Восход».

До даної зони також входить і Старокиївська дорога, парк Ленінського комсомолу. 4.2.У межах вул. Пушкінської (від вул.Буніна до вул.Пантелеймонівської, вул.Рішельєвської (від вул.Буніна до вул.Пантелеймонівської), Катерининської (від вул.Буніна до вул.Пантелеймонівської) вул.Грецької, площі Грецької, площі Віри Холодної, вул.Буніна, вул.Жуковського, Привокзальної площі, Італійського бульвару, Французького бульвару, пр.Шевченка, Куліковому полі, пров. Віце-адмірала Жукова, вул. Преображенської (в межах вул. Софіївської та Тираспольської площі, вул.Ніжинської (від вул.Спиридонівської до Тираспольської площі), вул.Тираспольської (від вул.Новоселського до Тираспольської площі), вул.Садової (від Соборної площі до вул.Торгової) - розташування ТС відбувається лише у відповідності до схем комплексного розміщення, якими встановлюються спеціальні вимоги щодо способів розміщення, зовнішнього вигляду, рівня концентрації та конструктивно-технічних характеристик ТС.

Як встановлено з матеріалів справи позивачем неодноразово зазначалося, що Державній екологічній інспекції в Одеській області була надана уся вичерпна інформація, а також лист Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради №701/0117 від 23.05.2018р., в якому роз'яснювалися усі питання якими сам нормативно-правилами актами регламентується вибір місця розташування тимчасових торгівельних споруд, а також надавалися копії відповідних договорів (доданих до цього листа).

Таким чином, враховуючи вказані обставини, а також те, що положенням про Департамент екології та розвитку рекреаційних зон та посадовою інструкцією 1-го заступника директора Департаменту (яким є позивачка) не передбачено цієї функції, спірна постанова №000437 про накладення на позивача адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню.

Окрім того, як встановлено судами обох інстанцій, акт перевірки щодо здійснення делегованих повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища (природно-заповідний фонд; поводження з відходами; охорона земель водного фонду), направлений на адресу Одеської міської ради від 05.06.2018р. №02.2-03/366, фактично не був підписаний вказаними в ньому особами, а саме з боку Одеської міської ради - 1-м заступником міського голови Орловським А.Й. та в.о. директора Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон ОСОБА_2

Також, як вже зазначалося вище, раніше кінцевого варіанту Акту перевірки, Державною екологічною інспекцією в Одеській області на адресу Одеської міської ради (а не позивача) направлявся припис про усунення правопорушень №27/13 від 01.06.2018р. який був отриманий, що підтверджується листом виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-03/359 від 04.06.2018р.

В свою чергу, як видно з матеріалів справи, в якості реагування на нібито зафіксовані у спірному акті перевірки порушення, Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон було направлено листа до Державної екологічної інспекції від 07.06.2018р. №655/04-13/6 з поясненнями, зауваженнями та запереченнями по кожному пункту акту перевірки, копії яких наявні в матеріалах справи.

Однак, як встановлено судами обох інстанцій, вказані вище пояснення та заперечення Департаменту так і не були прийняті до уваги та взагалі не досліджувалися під час оформлення протоколів та винесення оскаржуваних постанов.

До того ж, як свідчать матеріали справи перевіряючі інспектори Державної екологічної інспекції в Одеській області фактично склали акт перевірки та усі адм. протоколи за відсутності позивача ОСОБА_2 та жодного разу не роз'яснили їй права, передбачені ст.268 КУпАП (докази зворотного в матеріалах справи відсутні) та надіслали на адресу департаменту копії цих документів листом №02.2-03/389 від 13.06.2018р.

Крім того, як встановлено судами обох інстанцій, Державна екологічна інспекція своєчасно та належним чино не повідомила позивачку і про дату, час та місце розгляду 6-ти справ про адміністративні правопорушення (докази зворотного в матеріалах справи відсутні), про результати розгляду яких, остання фактично дізналася 20.06.2018р. з отриманого листа Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради №638 від 20.06.18р. та листа Державної екологічної інспекції в Одеській області №1646/13 від 08.06.18р.

Так, як слідує зі змісту вимог ч.1 ст.217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

А згідно із ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваних постанов інспекторів Державної екологічної інспекції в Одеській області, в них відсутні будь-які відомості або обґрунтування щодо врахування чи неврахування зазначених в ст.33 КУпАП обставин.

У відповідності до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як свідчать приписи ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має виключно індивідуальний характер.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів, оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та неправомірність оскаржуваних постанов №000432, №000433, №000434, №000435, №000437.

Однак, разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду 1-ї інстанції стосовно стягнення з відповідача судових витрат у вигляді фактично помилково сплаченого позивачем судового збору у розмірі 4228,8 грн.

До такого висновку судова колегія проходить з наступних підстав.

Так, Законом України «Про судовий збір» визначено коло вимог і осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, проте цей перелік не є вичерпним. Питання справляння судового збору, крім Закону України «Про судовий збір», регулюється іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст.288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Пункт 3 ч.1 ст.288 КУпАП визначає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення (постанову іншого органу (посадової особи)) про накладення адміністративного стягнення, постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зафіксоване в автоматичному режимі) може бути оскаржено до вищого органу (до вищої за посадою особи) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У цьому випадку необхідно виходити з того, що приписи ч.4 ст.288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України про судовий збір.

Таким чином, розгляд позовної заяви на постанову про адміністративне правопорушення проводиться з урахуванням положень ст.ст.287,288 КпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми ж Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про адміністративне правопорушення, а отже і за подання апеляційної/касаційної скарги.

У зв'язку з вказаним, на всіх стадіях судового провадження, за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

Слід вказати, що аналогічної правової позиції з цього питання дотримується Верховний суд, зокрема в своїх постановах від 20.02.2018р. по справі №165/1698/16-а (ЄДРСРУ №72364520), від 13.03.2018р. по справі №444/346/17 (ЄДРСРУ №72696442) та від 15.03.2018р. по справі №461/4269/17 (ЄДРСРУ 72790761).

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду частково не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

А відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а також в зв'язку із тим, що висновки суду частково не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій же частині судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права допущено не було, вірно встановлено фактичні обставини справи та надано їм належної правової оцінки, а тому, відповідно, оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.139,308,310,315,316,317,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року в частині стягнення з Державної екологічної інспекції в Одеській області на користь ОСОБА_2 судових витрат (судового збору) у розмірі 4228,8 грн. - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення - про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук