Справа № 480/282/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р. Справа № 480/282/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Божок О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Божок Ольги Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернулася до суду з позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Божок Ольги Миколаївни (далі - відповідач, державний реєстратор Божок О.М.), в якій просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.12.2018 №44431180;

2) зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 03.12.2018 за реєстраційним номером 31512479, яку було подано ОСОБА_3 та здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою м. Суми. вул. Березовий гай, будинок 11.

Свої вимоги мотивувала тим, що звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі рішення суду - ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №592/8957/18, якою затверджено мирову угоду між позивачем та ОСОБА_4. Однак, відповідачем було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 05.12.2018 за №44431180 у зв'язку з тим, що наявні обтяження на нерухоме майно, щодо якого подано заяву, та майно, визначене в заяві, відчужене особою, яка на момент проведення реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема, за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Вважає таке рішення прийнятим всупереч п.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої відмова у державній реєстрації речових прав з підстави, зазначеної у п.6 ч.1 цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що заява позивачем була подана саме на підставі рішення суду - ухвали про затвердження мирової угоди, ОСОБА_3 вважає, що відповідачем протиправно не враховано вказану норму закону.

Посилання в оскаржуваному рішення на наявність внесеної інформації до Єдиного реєстру боржників, зокрема, за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці, також вважає безпідставним, оскільки відсутні будь-які рішення та виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_4 аліментів. Більш того, вимоги про стягнення аліментів вирішено шляхом затвердження мирової угоди.

Ухвалою суду від 28.01.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 21.02.2019.

06.02.2019 відповідач подала до суду відзив на позов (а.с.19-25), в якому, з урахуванням поданих доказів (а.с.28-31), просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

На виконання вимог законодавства у сфері державної реєстрації речових прав було проведено пошуки в державних реєстрах та встановлено, що ОСОБА_4, який відчужує своє право власності на користь інших осіб, внесений до Єдиного реєстру боржників (номери виконавчих проваджень - 54504007, 56075151, 55793856, 57528730, 56454533). Також встановлено, що в Державному реєстрі речових прав щодо нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Березовий гай (раніше Менжинського), буд. 11, що належить ОСОБА_4, міститься запис про обтяження №17992749, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Ковпаківським ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області 12.12.2016.

У зв'язку з цим, вважає, що оскаржуване рішення було винесене у відповідності до вимог чинного законодавства за наявності підстав для відмови у державній реєстрації, визначених п.п.6,12 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

18.02.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.32-33), відповідно до якої представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Доповнив, що відповідно до п.12 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавцем уточнено випадок, за настання якого може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень та такою обставиною є виключно наявність виконавчих проваджень про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад 3 місяці. Такі виконавчі провадження відсутні.

Також зазначив, що згідно ч.1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови та судові накази. А тому ухвала про затвердження мирової угоди є рішенням щодо права власності на нерухоме майно у розумі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв'язку з чим, відмова у державній реєстрації з підстав п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є протиправною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Зазначив, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п'яти днів з дня ухвалення рішення суду.

Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №592/8957/18 від 13.11.2018 (а.с.11-12) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з умовами якої, у зв'язку з досягнутими двохсторонніми домовленостями та рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №133 від 20.03.2018 року про надання дозволу на укладення майнових угод за участі малолітніх та неповнолітніх, що проживають у місті Суми ОСОБА_4 передає, а ОСОБА_3, як представник неповнолітніх дітей приймає у власність неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівних частинах нежиле приміщення, гараж літ. "Б" загальною площею 365,4кв.м за адресою: м. Суми, вул. Менжинського, буд. 11. Після підписання мирової угоди власниками нежилого приміщення, гаражу літ. "Б" загальною площею 365,4кв.м. за адресою: м. Суми, вул.Менжинського, буд.11 являються, у рівних частинах ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з позову та копії рішення відповідача (а.с.8), позивач 03.12.2018, яка діяла в інтересах своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.9,10), звернулася до Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна (гараж літ. «Б» загальною площею 365,4кв.м) за адресою: м. Суми, вул. Березовий гай, буд. 11. Разом із заявою про державну реєстрацію було подано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №592/8957/18 від 13.11.2018.

Відповідач рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.12.2018 №44431180 (а.с.8) відмовив у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна згідно поданої позивачем заяви.

Надаючи оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон №1952-IV), а також Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 .

Частиною 1 статті 5 Закону №1952-IV визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 3 ст.10 Закону №1952-IV визначено повноваження державного реєстратора, зокрема, державний реєстратор серед іншого:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно ч.1 ст.11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

При цьому статтею 24 Закону №1952-IV визначено підстави, за яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав. Так, згідно ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо:

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Саме вказані підстави, як вбачається з матеріалів справи (а.с.8), стали підставами для винесення оскаржуваного рішення.

Так, судом встановлено, що відповідачем під час розгляду поданої заяви у відповідності до зазначених вище вимог Закону №1952-IV було проведено пошуки в державних реєстрах та виявлено, що в Державному реєстрі речових прав щодо нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Березовий гай (раніше Менжинського), буд. 11, що належить ОСОБА_4, міститься запис про обтяження №17992749 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Ковпаківським відділом державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області 12.12.2016 в межах виконавчого провадження №50499222, (а.с.31). Вказані обставини є підставою, визначеної у п.6 ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень - наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача не заперечує існування наявного обтяження речових прав на нерухоме майно, однак, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на п. 1 ч.4 ст. 24 Закону №1952-IV, відповідно до якої відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Додатково, посилається на ч.1 ст. 258 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови та судові накази. Відмічаючи, що заява про державну реєстрацію прав була подана саме на підставі рішення суду щодо права власності на нерухоме майно, вважає, що відповідач протиправно не врахував норму п. 1 ч.4 ст. 24 Закону №1952-IV.

Однак, на переконання суду, вказана позиція є хибною, а посилання на процесуальний закон - необґрунтованим, оскільки, спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав є саме Закон №1952-IV. В свою чергу даним Законом визначено окремі підстави для державної реєстрації права власності та інших речових прав, якими, згідно ч.1 ст.27 Закону №1952-IV є: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як вбачається з даної норми, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди спеціальним Законом №1952-IV визначено як дві різні окремі підстави для державної реєстрації, а тому, на переконання суду, підставою у розумінні п.1. ч.4 ст. 24 Закону №1952-IV, яка виключає підставу для відмови у державній реєстрації за п. 6 ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV є саме рішення, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а не ухвала про затвердження (визнання) мирової угоди.

Крім того, за результатами пошуку відповідачем в ході розгляду поданої заяви було встановлено, що ОСОБА_4, який відчужує своє право власності на користь інших осіб, внесений до Єдиного реєстру боржників (номери виконавчих проваджень - 54504007, 56075151, 55793856, 57528730, 56454533) (а.с.28-29,30). Вказані обставини є підставою, визначеної у п.12 ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Факт внесення до Єдиного державного реєстру боржників за вказаними виконавчими провадженнями представником позивача не заперечується, однак, стверджує, що підстава, зазначена у п.12 ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV, має застосуватись лише у випадку внесення до Єдиного реєстру боржників виключно за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Однак, на переконання суду, позивачем невірно розуміються вказані норми.

Відповідно до п. 12 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці (п.12).

Таким чином даною нормою передбачено, що якщо заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників це є підставою для відмови у такій реєстрації. Тобто законодавцем визначено, що у будь-якому випадку, внесення до Єдиного реєстру боржників відчужувача майна з приводу якого подано заяву про державну реєстрацію права власності, є підставою для відмови у такій реєстрації, та зазначено окремий випадок щодо боржників за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів, та відмічено, що у випадку, якщо відчужувач є боржником за виконавчим провадженням про стягнення аліментів, внесення такого боржника до Єдиного реєстру боржників є підставою для відмови у державній реєстрації лише у випадку, якщо наявна заборгованість з відповідних платежів понад три місяці.

Враховуючи, що на момент звернення з заявою про державну реєстрацію права власності були наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно та заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується дослідженими доказами у справі (а.с.13, 28-31), суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає критеріям правомірності, визначених у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для його скасування.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Божок Ольги Миколаївни (40004, м.Суми, вул.Горького, буд.21) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2019.

Суддя І.Г. Шевченко