Справа № 740/4704/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 740/4704/18 Головуючий у І інстанції - Пантелієнко В.Г.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, третя особа: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, третя особа: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради, в якому просила визнати протиправною постанову про скасування процесуального документу від 26.09.2018 року в виконавчому провадженні серії ВП № 57082829; зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження по виконавчому листу від 12.03.2016 року по справі № 740/4558/15-а.

В обґрунтування позову Позивач зазначила, що на виконанні Ніжинського МР ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебував поданий нею виконавчий лист № 740/4558/15-а виданий Ніжинським міськрайонним судом 12.03.2016 року про зобов'язання Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради здійснити будівництво зливної системи дороги по вул. Незалежності м. Ніжина. Постановою начальника Ніжинського МР ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26.09.2018 року скасовано постанову державного виконавця від 28.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного виконавчого листа. Вважає, що оскаржуваною постановою порушено її право на обов'язковість виконання рішення суду, яке гарантоване Конституцією України. Враховуючи, що виконавчий документ їй було повернуто в зв'язку з неможливістю в повному обсязі виконати рішення суду, вона скористалась своїм правом гарантованим Законом України «Про виконавче провадження» й знову подала на виконання невиконаний виконавчий лист про що державним виконавцем правомірно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що скасуванням вказаної постанови начальником Ніжинського МРВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області порушено її права.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Неволіна В.Ю. про скасування процесуального документу серії ВП № 57082829 від 26.09.2018 року.

Зобов'язано Ніжинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відновити виконавче провадження серії ВП № 57082829 по виконавчому листу № 740/4558/15-а виданому Ніжинським міськрайонним судом 12.03.2016 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Ніжинським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що 26 вересня 2018 року начальником Ніжинського МР ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову про скасування процесуального документу, на підставі абзацу 4 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державним виконавцем невірно застосовані норми закону, оскільки дане рішення не підлягає повторному виконанню відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Учасниками справи не подано відзиви на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явились.

За приписами частини 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції оглянуто матеріали адміністративної справи № 740/4558/15-а (провадження № 2-а/740/120/15) та встановлено, що Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 29 грудня 2015 року прийнято постанову якою зобов'язано Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради здійснити будівництво зливної системи дороги по вулиці Незалежності міста Ніжина Чернігівської області.

На підставі вказаної постанови Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 12 березня 2016 року ОСОБА_2 було видано виконавчий лист № 740/4558/15-а, який було вчасно пред'явлено до виконання.

З матеріалів виконавчого провадження серії ВП № 54535215 заведеного в порядку виконання вказаного виконавчого листа вбачається, що 17 серпня 2017 року було відкрите виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 20 вересня 2017 року виконавче провадження закінчено в зв'язку з тим, що виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду; виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Ураховуючи, що виконавчий документ не було виконано, використовуючи своє законне право, в межах строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, ОСОБА_2 знову подала до Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області вказаний виконавчий лист на виконання.

28 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Ніжинського МРВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження.

26 вересня 2018 року начальником Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийнято постанову про скасування процесуального документу серії ВП № 57082829 від 26 вересня 2018 року по виконавчому листу № 740/4558/15-а виданому Ніжинським міськрайонним судом 12 березня 2016 року про зобов'язання Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради здійснити будівництво зливної системи дороги по вулиці Незалежності міста Ніжина Чернігівської області (а.с. 4).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не відповідає наведеним положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5), так як в мотивувальній частині вказано лише, що «державним виконавцем невірно застосовані норми закону. Дане рішення не підлягає повторному виконанню». Належне правове обґрунтування вказаному відсутнє.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1, 2 статті 18 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вже зазначалось, на підставі виконавчого документа № 704/4558/15-а виданого 12.03.2016 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, старшим державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кошман О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54535215 від 17 серпня 2017 року.

Постановою державного виконавця від 20 вересня 2017 року виконавче провадження закінчено, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з тим, що виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду; виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Як встановлено колегією суддів постанова державного виконавця від 20 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54535215 не оскаржувалась.

Між тим, ОСОБА_2 повторно подано до Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області вказаний виконавчий лист на виконання.

28 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Ніжинського МРВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кошман О.І. повторно було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 57082829.

26 вересня 2018 року начальником Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийнято постанову про скасування процесуального документу серії ВП № 57082829 від 26.09.2018 року по виконавчому листу № 740/4558/15-а виданому Ніжинським міськрайонним судом 12.03.2016 року про зобов'язання Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради здійснити будівництво зливної системи дороги по вулиці Незалежності міста Ніжина Чернігівської області.

При прийнятті вказаної постанови начальник Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області керувався абзацом 4 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

При цьому, пунктом 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає наведеним положенням Інструкції, так як в мотивувальній частині вказано лише, що державним виконавцем невірно застосовані норми закону. Дане рішення не підлягає повторному виконанню. Належне правове обґрунтування вказаному відсутнє, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що 26 вересня 2018 року начальником Ніжинського МР ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову про скасування процесуального документу, на підставі абзацу 4 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державним виконавцем невірно застосовані норми закону, оскільки дане рішення не підлягає повторному виконанню відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, зазначене не відповідає змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що норма законодавства (абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII) застосована не коректно і не може бути підставою для скасування процесуального документа, оскільки така норма передбачена абзацом 2 частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII.

Також, зазначеною нормою (абзацом 2 частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII) начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ, винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом, що начальником Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не було вчинено.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частино 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції, також правомірно було задоволено вимоги Позивача про зобов'язання Відповідача відновити виконавче провадження ВП № 57082829 з примусового виконання судового рішення Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 29 грудня 2015 року у справі № 740/4558/15-а (провадження № 2-а/740/120/15), як похідну на підставі ч. 1 ст. 41 Закону № 1404-VIII.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В.Земляна

І.О. Лічевецький