Справа № 357/829/19
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/829/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_2, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом 23.01.2019 року, мотивуючи тим, що18.12.2018 року він здійснюючи рух на власному автомобілі марки ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1, по автодорозі Київ - ОСОБА_4 М05 в районі 78 кілометру його автомобіль був зупинений працівниками поліції з метою перевірки, оскільки він нібито порушив вимоги п. 31.4.3. ОСОБА_5 дорожнього руху. За результатами вищевказаної перевірки працівниками поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 316653 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, копію якої він отримав поштою 09.01.2019 року. Позивач вважає, що зазначена постанова від.18.12.2018 року серії НК № 316653 винесена з істотним порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню. Вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлені ст. 283 КУпАП та як передбачено п. 10 Розділу XIII Інструкції, заповнення в письмовій формі постанов про притягнення до адміністративної відповідальності має здійснюватись розбірливим почерком, а місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Зміст та форма постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати Додатку 5 до Інструкції. Однак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню в повному обсязі, оскільки під час прийняття рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також в ході оформлення постанови, відповідачем недотримані вимоги Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від07.11.2015 № 1395. Так, оскаржувана постанова складена відповідачем без його присутності, що є порушенням вимог ст. 279 КУпАП, а також п. 3 Розділу III Інструкції. Також, постанова не була оголошена йому негайно після закінчення розгляду справи, як це передбачено ст. 285 КУпАП, а також п. 5 Розділу IV Інструкції. Копія даної постанови була отримана ним поштою лише 09.01.2019 року. Здійснивши розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі, відповідач не ознайомив його правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, а також не роз'яснив його право на оскарження відповідної постанови, та не повідомив строк такого оскарження, як це передбачено статтею 289 КУпАП. У тому числі він був позбавлений можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права, а також не зміг реалізувати інші права, передбачені чинним законодавством. Окрім того, форма та зміст постанови не відповідає вимогам Наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395, а саме вимогам Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої даним Наказом, оскільки не містить пункту 8 наступного змісту: «ОСОБА_5 за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз'яснено (підпис особи,притягнутої до адміністративної відповідальності)». Також, відсутність в оскаржуваній постанові його підпису про роз'яснення йому прав за статтею 268 КУпАП, а також строку оскарження за статтею 289 КУпАП, що підтверджує той факт, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності відбувся без його присутності. Крім того, постанова заповнена нерозбірливим почерком, а відомості про місце роботи, посаду, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записані не друкованими, а прописними літерами. Надіслана йому відповідачем копія постанови оформлена так, що прочитати її зміст неможливо, що не лише суперечить вимогам Інструкції, а й створює перешкоди для її повноцінного вивчення та оскарження. Враховуючи викладене, просив скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 316653 від 18.12.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

01.02.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

19.02.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за клопотанням позивача, замінено первісного відповідача - заступника командира батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 належним відповідачем - поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, 27.02.2019 року до суду надав письмові пояснення в яких зазначив, що 19.02.2019 року до участі у справі в якості належного відповідача був залучений рядовий поліції ОСОБА_6 Рядовий поліції ОСОБА_2 не надав до суду заперечення чи відзив на позовну заяву або письмові пояснення чи усні пояснення. В справі наявний відзив від 14.02.2019 року, поданий до залучення рядового поліції ОСОБА_2 до участі в справі в якості належного відповідача. Цей відзив підписаний ОСОБА_7 нібито від імені відповідача, як представником ОСОБА_2, а також Департаменту патрульної поліції України. Проте, ОСОБА_7 не надав документів, якими ОСОБА_2 уповноважив його здійснювати представництво в суді. Окрім того, вищевказаний письмовий відзив від імені ОСОБА_2 підписаний та поданий ОСОБА_7 14.02.2019 року, тобто за декілька днів до того, як суд ухвалою від 19.02.2019 року залучив ОСОБА_2 до участі в справі та набуття ним процесуального статусу відповідача, та отримання відповідних процесуальних повноважень, належних відповідачу. Як вбачається, з доданої до відзиву копії довіреності №15465/41/3/01-20К від 29.12.2018 року, вона видана ОСОБА_7, як представнику Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. При цьому відсутня довіреність, що підтверджує право ОСОБА_7 здійснювати у суді представництво інтересів ОСОБА_2 Водночас, він не предявив позовних вимог до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Позов стосується персонально посадової особи, яка прийняла оспорюване рішення, яке прийняте не Департаментом патрульної поліції, а конкретною посадовою особою - поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2, який був залучений до справи як належний відповідач згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2019 року. З огляду на вищевикладене суд при розгляді даної справи не має враховувати відзив 14.02.2019 року, поданий представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_7, оскільки його позов не містить вимог до даного Департаменту. Департамент ПП НП України до участі в справі в якості відповідача чи третьої особи залучений не був. З викладеного вбачається, що вищевказаний відзив за підписом ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.162 КАС України, оскільки поданий особою, що не має повноважень здійснювати представництво інтересів відповідача, тому суд не має враховувати даний висновок під час розгляду даної справи. Ті ж обставини стосуються наданого ОСОБА_7 DVD із записом відео регістратора інспектора, оскільки ОСОБА_7 не підтвердив свої повноваження щодо участі в справі в якості представника відповідача. Тому, даний DVD не може бути визнаний доказом в розумінні ст.ст.72-76 КАС України. За викладених обставин позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 не надав доказів на спростування обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. Позов обґрунтований тим, що під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також в ході оформлення оспорюваної постанови, відповідачем не дотримано вищевказаних вимог Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395. В тому числі оспорювана постанова складена відповідачем без його присутності, що є порушенням вимог ст.279 КУпАП, а також п.3 Розділу ІІІ Інструкції. Також, постанова не була йому оголошена негайно після закінчення розгляду справи, як це передбачено ст.285 КУпАП та п.5 Розділу ІV Інструкції. Окрім того форма та зміст оспорюваної постанови не відповідає вимогам Наказу МВС України від 07.11.2015 року №1395, а саме вимог Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої даним Наказом. Тому просив скасувати постанову від 18.12.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, серія НК №316653, а також закрити провадження по справі.

Відповідач поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомив.

14.01.2019 року представник відповідача ОСОБА_7 подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідно до постанови, 18.12.2018 року о 01 год. 05 хв. ОСОБА_1 по автодорозі Київ - ОСОБА_4 М05 в районі 78 кілометру, керував автомобілем НОМЕР_2, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п.31.4.3.в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказаною постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанова винесена в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення позивачем було здійснено відповідно до та в межах чинного законодавства. Позивач визнає факт того, що керував транспортним засобом у якого не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Твердження позивача викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. Є підстави вважати, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до суду не з метою захистити свої порушені права та інтереси, а з метою уникнути відповідальності за вчинене нею правопорушення. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови, тому просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 205, 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.12.2018 року поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_8 щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК № 316653 у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 16), відповідно до якої ОСОБА_1 18.12.2018року о 01 год. 05 хв. по автодорозі Київ - ОСОБА_4 М05 в районі 78 кілометру, керував автомобілем НОМЕР_2,у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п.31.4.3.в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказаною постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також повинна містити найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2 р. IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 5 р. IV Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Однак, оскаржувана постанова, в порушення чинного законодавства та п.10 розділу ХІІІ вказаної Інструкції, заповнена нерозбірливим почерком, прізвище, ім'я, по батькові, посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записані нерозбірливо, не друкованими літерами. Сам бланк даної постанови не містить пункту для підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності про ознайомлення з правами та строками оскарження даної постанови, передбаченими ст.ст.268, 289 КУпАП, що визначено додатком 5 Інструкції, зі змінами внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ № 318 від 13.04.2018 року.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №316653 від 18.12.2018 року (а.с. 16) ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП України, чим порушив 31.4.3.в ПДР, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Положеннями пункту 31.1 Розділу 31 ПДР України визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Положенням п.п. 31.4.3.в п. 31.4 Розділу 31 ПДР України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, якщо (зовнішні світлові прилади)не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Однак, слід зазначити, що відповідно до пункту 31.5. ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих ОСОБА_5, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих ОСОБА_5, а саме повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація, на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами.

Проте, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 («ї»; «д» - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення даного правопорушення, а саме доказів того, що водій використовував даний транспортний засіб вже з наявними технічними несправностями, оскільки позивач в постанові зазначив, що не згоден з даною постановою.

Отже, необхідно зазначити, що наявна технічна несправність транспортного засобу виникла під час руху в дорозі та правилами дорожнього руху визначено алгоритм дій під час виникнення таких несправностей.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення, не складав протокол, враховуючи, що позивач заперечував встановлене інспектором правопорушення, не зазначив про обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Наданий представником відповідача до відзиву DVD - диск із записом відео регістратора інспектора суд не приймає до уваги, оскільки він не був долучений до справи про адміністративне правопорушення, як доказ про вказане у постанові правопорушення та поданий до суду в порушення вимог ч.9 ст. 79 КАС України.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Позивач в своїх письмових поясненнях посилається на те, що відзив на позовну заяву поданий до залучення рядового поліції ОСОБА_2 до участі в справі в якості належного відповідача. Цей відзив підписаний ОСОБА_7 нібито від імені відповідача, як представником ОСОБА_2, а також Департаменту патрульної поліції України. Проте ОСОБА_7 не надав документів, якими ОСОБА_2 вповноважив його здійснювати представництво в суді інтересів ОСОБА_6

Однак, як вбачається з довіреності №15465/41/3/01-20К від 29.12.2018 року (а.с.58) Департамент патрульної поліції (далі Довіритель) відповідно до вимог законодавства уповноважив: ОСОБА_7, інспектора ІІ категорії відділу правового забезпечення управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, паспорт серії МЕ №992644, виданий 08.04.2010 Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві представляти та/або захищати права та законні інтереси Довірителя і його структурних підрозділів, територіальних (відокремлених) підрозділів (у тому числі Управління патрульної поліції у Київській області) та інтереси посадових осіб Довірителя в усіх державних органах, установах та організаціях, органах нотаріату, прокуратури, правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби, судах (усіх судах загальної юрисдикції всіх інстанціях, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів») при розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення, а також перед іншими юридичними та фізичними особами з усіх питань, які виникають у Довірителя, з усіма правами, які надані чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, у тому числі з правом підписувати (завіряти), подавати та отримувати будь-які документи та копії документів.

Згідно п.1 ч.1 ст.59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.3 цієї ж статті КАСУ, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Враховуючи, що довіреність завірена начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_2 є поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, тому ОСОБА_7 є його представником та має право захищати його права та законні інтереси, підписувати (завіряти), подавати та отримувати будь-які документи та копії документів.

Крім того, саме до відзиву представником відповідача було додано заяву про заміну неналежного відповідача, з якої було встановлено посадову особу, яка ухвалила постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №316653 від 18.12.2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії поліцейського інспектора Чорноморця А.С.. під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята без всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.2 ст.122, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( 07.12.1978 рік народження, 09100, АДРЕСА_1) до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_2 ( 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська,18-а), про скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №316653 від 18.12.2018 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення складено 28.02.2019 року.

СуддяОСОБА_10