Справа № 120/3998/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 лютого 2019 р. Справа № 120/3998/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни

позивача ОСОБА_1

представника позивача: адвоката ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Начальника Управління Уктрансбезпеки у Вінницькій області ОСОБА_4

про: скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до начальника Управління Уктрансбезпеки у Вінницькій області ОСОБА_4 про скасування постанови.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем 22.11.2018 року подано до суду матеріали на усунення недоліків та адміністративний позов із уточненими позовними вимогами.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 23.08.2018 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області проведено перевірку транспортного засобу марки MAN 18.410, номерний знак АВ6688СК, якою виявлено порушення щодо відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України при перевищені вагових обмежень, про що складений акт №073719 від 23.08.2018.

На підставі зазначеного акту начальником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області ОСОБА_4 винесено постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 049894 від 22.10.2018 у розмірі 1700 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Мотивуючи свою позицію щодо скасування постанови позивач зазначає про те, що в акті перевірки не вказано конкретних вагових обмежень під час перевезення вантажу, які порушено ОСОБА_1 Крім того, відповідно до товарно-транспортної накладної від 22.08.2018, яку додано до позову, останній перевозив зернову культуру ячмінь 3-го класу, тобто сипучий товар, який при русі автомобіля має властивість зміщуватись. З цього слідує, що постійного навантаження на одну вісь автомобіля немає. Таким чином, в діях позивача відсутній склад порушення, передбаченого ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відтак, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування адміністративно-господарського штрафу №049894 від 22.10.2018 в розмірі 1700 грн.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

18.12.2018 на адресу суду від сторони відповідача надійшов відзив за вх. № 58466 на позовні вимоги ОСОБА_1 Відповідно до змісту відзиву відповідач заперечує щодо заявлених вимог з огляду на наступне.

Інспекторами Управління Уктрансбезпеки у Одеській області в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (Порядок 1567), шляхом проведення рейдової перевірки 23.08.2018 на а.д. М-05 450+500, Одеської області, проведено перевірку автомобіля марки MAN 18.410, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який йому і належить.

У відповідності до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно чеку зважування, навантаження на строєну вісь автомобіля становило 23,440 т. при нормативно допустимих 22 т.

Водія ОСОБА_1 було ознайомлено з актом №073719 від 23.08.2018. Від пояснень та підпису останній відмовився, про що інспекторами Управління Укртрансбезпеки був зроблений відповідний запис.

Відповідно до даного порушення, з урахуванням п. 25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Про час і місце розгляду справи позивач був повідомлений рекомендованим листом з повідомленням, копія якого додана до відзиву.

На розгляд справи ОСОБА_1 прибув, але документів, які б спростували дані порушення не надав. За рішенням начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, враховуючи усі обставини справи, наявні матеріали та докази, керівник дійшов висновку про наявність вини перевізника у порушенні вимог законодавства та прийняв рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». За результатами розгляду справи була винесена постанова про застосування адміністративно господарського штрафу №049894 від 22.10.2018 року у розмірі 1700 грн., яка на думку відповідача, є законною.

04.01.2019 до суду надійшла відповідь на відзив за вх. №47387, у якій позивач виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях, наданих під час судового розгляду справи. Представник позивача зазначив, що дозволу позивачем оформлено не було, оскільки вага перевезеного вантажу не була перевищена. Крім того, вказав, що ОСОБА_1, як водій транспортного засобу не забов'язаний вчиняти такі дії, як контролювати вагу вантажу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у їх задоволенні відмовити повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23.08.2018 року інспекторами Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області проведено захід державного контролю, шляхом рейдової перевірки на а.д. М-05 450+500 м, Одеської області, проведено перевірку автомобіля марки MAN 18.410, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який належить останньому.

За результатами перевірки уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 073719 від 23.08.2018.

Відповідно до акту №073719 під час перевірки виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зокрема, під час надання послуг відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України при перевезені вантажів з перевищенням вагових обмежень.

На підтвердження, щодо результатів зважування автомобіля, в матеріалах справи міститься чек від 23.08.2018, згідно якого навантаження на строєну вісь становило 23,44.

Відповідно до інформації, вказаній в акті про проведення перевірки, водія було ознайомлено з зазначеним актом. Від пояснень та підпису ОСОБА_1 відмовився, про що інспекторами Управління Укртрансбезпеки був зроблений відповідний запис.

В подальшому на адресу позивача було направлено повідомлення №19/3974-18 для участі в розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт 22.10.2018. Вказане повідомлення позивачем отримано, про що свідчить поштове повідомлення про вручення від 10.10.2018.

Позивач на розгляд справи прибув, однак, за результатом розгляду справи, 22.10.2018 начальником Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області ОСОБА_4 винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №049894, та постановлено стягнути штраф в сумі 1700 грн. Підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало допущене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується наступним.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05 квітня 2001 року (далі - Закон №2344-III).

Відповідно п.1 ч.7 ст.6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Приписами п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України №103 від 11 лютого 2015 року (далі - Положення) визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом ОСОБА_5 України через ОСОБА_5 інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Разом з тим, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету ОСОБА_5 України № 1567 від 08 листопада 2006 року (далі Порядок №1567).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_5 України.

Постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 30.03.1994 №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 16 цієї Постанови перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 18.01.2001 № 30.

Згідно з п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_5 України № 1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного MAN 18.410, реєстраційний номер НОМЕР_1, було виявлено, що навантаження на одиночну вісь першу - становить 11,22 т на другу 11,22 т, навантаження на строєну вісь 22.44 т, при нормативно допустимих 22 т.

Вказана обставина результатів габаритно-вагового контролю підтверджується чеком зважування від 23.08.2018 року.

Відповідно до п. 4 Правил затверджених постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 18.01.2001 №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксовано в акті проведення перевірки № 073719 від 23.08.2018.

Постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пп. 4 п.2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з визначенням, яке міститься в положеннях Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб'єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об'єкти, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (п.12 Порядку).

Пунком15 Порядку №1567 одними із питань, що перевіряється при проведенні рейдової перевірки є: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

При цьому статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

На виконання зазначених вище норм, у зв'язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області було складено акт, в якому зафіксоване порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи. За надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, щодо позовної вимоги визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 049894 від 22.10.2018, судом встановлено, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням габаритних обмежень без спеціального дозволу. За наведеного, постанова застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.

Стосовно інших посилань позивача, то суд такі оцінює критично з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Крім того, судом враховано, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В силу положень ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх мотивів, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, не підтверджені обставинами справи, відтак вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових відсутні, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (Вінницька область, Крижопільський район, с. Городківка, вул. Комсомольська, 71, ід. код НОМЕР_2); Управління Уктрансбезпеки у Вінницькій області (21000, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23)

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: (01.03.2019)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна