Справа № 360/242/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

28 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/242/19

Cуддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) клопотання представника Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганській області, щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.09.2018;

- зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, поновити позивачу виплати пенсії з 01.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з березня 2015 року зареєструвалась в м. Рубіжному та втратила статус внутрішньо переміщеної особи. В вересні 2018 року відповідач припинив виплату пенсії з огляду на те, що позивач не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа а тому відсутні підстави для виплати пенсії.

З посиланням на норми Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач вважає дії щодо припинення виплати пенсії за віком протиправними і такими, що порушують її конституційні права.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (арк.спр. 14).

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Відповідачем 13.02.2019 надано до суду клопотання про долучення документів, в якому серед іншого заявлено клопотання про закриття провадження у справі (арк. спр. 29).

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 6), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 11 зв.), пенсійного посвідчення (арк. спр. 7).

Згідно з матеріалами пенсійної справи позивача, копію яких надано відповідачем до матеріалів справи:

Відповідно до інформації зазначеної у листі від 13 лютого 2019 року № 2861/03.1, (арк.спр. 334) позивача з 01 серпня 2014 року взято на облік, з 26.03.2015 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. На підставі листа управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 23.08.2018 № 9/4051 позивачу відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, відповідачем призупинено виплату пенсії з 01.09.2018. Враховуючи роз'яснення Пенсійного фонду України від 02.01.2019 № 104/02-24, щодо проведення пенсії, управлінням поновлено виплату пенсії з 01.09.2018. Пенсія ОСОБА_1 нарахована за період з 01.09.2018 по 31.01.2019 на основну відомість лютого 2019 року на рахунок відкритий у Рубіжанському відділені Луганської філії АТ «Ощадбанк». Станом на 11.02.2019 виплата пенсії ОСОБА_1 не призупинена.

Відповідно до протоколів, позивачу відновлено та виплачено пенсію з 01.09.2019 по січень 2019 року (арк.спр. 30-32).

Згідно довідки від 13.02.2019 № 2870/03.1 пенсія ОСОБА_1 виплачена з вересня 2018 року по січень 2019 року всього у сумі 11518,25 грн. (арк.спр. 33).

Доказів припинення виплати пенсії позивачу на час розгляду справи сторонами суду не надано.

Таким чином, з вищеописаних письмових доказів судом встановлено, що відповідачем поновлено нарахування та виплату пенсії позивачу, та сплачено заборгованість з 01.09.2018 по 01.01.2019 в сумі 11518,25 грн. На час розгляду адміністративної справи будь-яка заборгованості по виплаті пенсії позивачу за відповідачем відсутня.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зауважує, що зазначений у частині першій статті 49 Закону № 1058-IV перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

З матеріалів справи слідує, що позивач після реєстрації свого місця проживання у м. Лисичанську Луганської області звернулася до відповідача із заявою про взяття його пенсійної справи на облік та поновлення виплати пенсії на загальних підставах. На підтвердження реєстрації місця свого проживання у м. Лисичанську позивачем до заяви додано копію паспорта громадянина України.

Вищеописаними матеріалами справи підтверджено, що відповідачем взято позивача на облік та відновлено виплату їй пенсії за віком. Разом з тим, починаючи з вересня 2018 року, відповідачем без прийняття будь-якого рішення та за відсутності підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, припинено виплату позивачу пенсії, що є порушенням вимог частини першої статті 49 Закону № 1058-IV.

Твердження відповідача про наявність інших підстав для припинення виплати пенсії, які визначені постановами Кабінету Міністрів України, та необхідність їх застосування у спірних правовідносинах, суд вважає безпідставними та відхиляє, оскільки застосування вимог статті 49 Закону № 1058-IV є пріоритетним порівняно з нормами постанов Кабінету Міністрів України.

Зазначену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі № 233/4008/17 (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71911192).

З листа відповідача судом встановлено, що підставою для припинення виплати пенсії стала відсутність у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи, що, на думку суду, є безпідставним, оскільки жодною нормою Закону № 1058-IV не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надавати довідку внутрішньо переміщеної особи.

Більш того, в матеріалах наявне рішення УПСЗН Рубіжанської міської ради про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тому як на теперішній час зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є м. Рубіжне, тобто відсутні підстави для постановки позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи та видачі відповідної довідки, визначені Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач вимагає від позивача надання довідки, яка за приписами чинного законодавства не може бути йому видана. Відповідно, така вимога відповідача є безпідставною.

Суд також зауважує, що до спірних правовідносин не застосовується законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного страхування, як от Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, Порядок оформлення пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, починаючи з вересня 2018 року, протиправно припинено виплату позивачу пенсії за віком.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача на отримання пенсії з вересня 2018 відбулося внаслідок невиплати відповідачем позивачу пенсії, без прийняття відповідного рішення з підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV. Тобто, порушення прав позивача на отримання пенсії сталося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, а не дій та рішень відповідача, як про це зазначає позивач у позовній заяві.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з 01.09.2018, суд зазначає таке.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме: довідки Рубіжанського ОУПФУ Луганської області від 13.02.2019 № 2870/03.1, протоколів від 24.01.2018 б/н, та листа від 13.02.2019 № 2861/03.1 слідує, що відповідач здійснив нарахування позивачу пенсії з 01 вересня 2018 року по січень 2019 року та станом на лютий 2019 року виплата пенсії ОСОБА_1 не призупинена.

Тобто, на час розгляду адміністративної справи відповідачем протиправна бездіяльність щодо невиплати пенсії позивачу вже усунута.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Зважаючи на те, що станом на дату розгляду справи відповідачем виправлено оскаржувані позивачем порушення та у повній мірі відновлено законні права позивача на щомісячне отримання пенсії та заборгованості по виплаті пенсії минулих періодів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у даній справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

За приписами частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відстрочено сплату судових витрат до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки у даній справі позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, при цьому суд закриває провадження у справі в наслідок задоволення позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А, ) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива