Справа № 804/2934/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2934/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року (суддя Захарчук-Борисенко Н. В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № -0464 від 09.02.2018 року, яким визначено суму податкового зобов'язання позивачу за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у суму 108 784,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не надано розрахунків щодо нарахування сум земельного податку позивачу у 2018 році. Спірне податкове повідомлення-рішення містить інформацію щодо якої земельної ділянки відповідачем нараховано податкові зобов'язання, а саме: АДРЕСА_1 однак позивач має земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, позивач не мав у 2018 році та не має на дату подання позову правовстановлюючих документів на земельну ділянку, за користування якою прийнято податкове повідомлення-рішення. Позивач має у власності будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Між тим, земельна ділянка під цими будівлями та спорудами у власність, довічне володіння позивачем не отримана. Будь-яких правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку позивач не має. Дані у державному земельному кадастрі про належність цієї ділянки позивачу відсутні. Враховуючи відсутність у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку, податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення №-0464 від 09.02.2018 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким визначена сума податкового зобов'язання ОСОБА_1 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 108 784, 51 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було встановлено: кому саме належить придбане нерухоме майно, яким чином оформлено право користування земельної ділянки; яка дійсна площа спірної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно зі статтею 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (користувача). Земельна ділянка під об'єктами нерухомості (будівлями та спорудами), яка є в користуванні позивача, є об'єктом оподаткування в 2015-2018 роках, а позивач, як користувач земельної ділянки, є платником земельного податку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідачем не додано до матеріалів справи та апеляційної скарги розрахунку саме власності позивача на нерухоме майно загальною площею 3425 кв. м. та відповідних державних актів як доказ цього факту. Також апеляційна скарга суперечить правовій позиції наказу Міністерства фінансів країни № 602 від 06.07.2018 року «Про затвердження узагальнюючих податкових консультацій з деяких питань оподаткування платою за землю».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу ВЕА № 359314 реєстраційний № 3781 (11.07.2006) на праві приватної власності ОСОБА_1 належить нерухоме майно (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_2.(а. с.30)

За даними технічного паспорту на будівлі та споруди АДРЕСА_2 загальна площа земельної ділянки складає 3504 кв.м., з яких: 371 кв. м. під будинком, господарськими будівлями та спорудами, 3133 кв. м. під дорожнім (твердим) покриттям. (а. с.12)

Згідно з даними Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за кадастровим НОМЕР_1 в 2017 році буде складати 1058,73 грн. (а. с. 27)

За даними Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для розрахунку плати за землю площа земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_2 складає 0,3425 га. (а. с. 27 зв. бік)

09.02.2018 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №-0464, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 108 784,31 грн. (а.с.20)

Розрахунок земельного податку міститься у матеріалах справи. (а. с. 21)

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржила його до суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України)

Згідно з пунктом 287.6 статті 287 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. (підпункт 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України)

Отже, обов'язок сплачувати земельний податок виникає у власників землі та землекористувачів з дати виникнення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. (стаття 125 Земельного кодексу України)

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». (стаття 126 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 ЦК.

Отже вказаними нормами встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта 10.08.2006 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 84,8 кв.м. (а.с.28, 29,30).

Враховуючи те, що позивач є власником будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 та враховуючи положення вищезазначених норм до позивача перейшло право користування земельною ділянкою на якій розміщені ці будівлі та споруди.

В той же час, як вбачається з плану земельної ділянки виробничого будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа земельної ділянки та будівель/споруд становить 3504 кв.м. (а.с.12).

Згідно з розрахунку земельного податку належного до сплати позивачу, відповідач виходив з того, що місцезнаходження об'єкта - м. Дніпро, АДРЕСА_1 площа земельної ділянки 3425 кв.м. (а.с.21).

Враховуючи те, що позивач є власником будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 84,8 кв.м. та до нього перейшло право користування земельною ділянкою на якій розміщені ці будівлі та споруди, при цьому відповідач при розрахунку позивачу земельного податку виходив з наявності у позивача земельної ділянки площею 3425 кв.м., що значно перевищує площу будівель і споруд власником яких є позивач, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що відповідачем не доведено факт наявності у позивача права власності або набуття позивачем права користування земельною ділянкою площею 3425 кв.м., як наслідок податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено земельний податок на земельну ділянку площею 3425 кв.м. складено без урахування усіх обставин справи, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 31.01.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко