Справа № 640/19290/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2019 року № 640/19290/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві

про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення позивачу 21 липня 2018 року листом №8/2684-18 заяви про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням з документами для усунення недоліків, що є фактично відмовою позивачу в оформленні документів для набуття громадянства України за територіальним походженням;

- зобов'язати відповідача здійснити (провести) оформлення всіх необхідних документів для надання позивачу громадянства України за територіальним походженням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачем для підтвердження територіального походження подано документи згідно передбаченого чинним законодавством переліку. Проте, відповідачем повернуто документи для усунення недоліків, мотивоване ненаданням позивачем паспорта громадянина РФ.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17 грудня 2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки вимогами законодавства передбачено необхідність заявнику з'явитись особисто та подати відповідно до Порядку повний пакет документів з оригіналами, які після засвідчення в установленому порядку повертаються заявникові. У зв'язку з викладеним позивачу повернено документи для усунення недоліків. При цьому, рішення про відмову відповідачем не приймалося.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справу у судовому засіданні з викликом сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

06 липня 2018 року ОСОБА_1 подано до Подільського районного відділу ГУ ДМС у м. Києві заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, до якої долучено посвідчення на тимчасове проживання позивача, архівна довідка від 25 січня 2018 року №О/38 (ел.п.), свідоцтво про народження від 03 серпня 1992 року НОМЕР_1, свідоцтво про шлюб від 18 листопада 1933 року НОМЕР_2, свідоцтво про укладання шлюбу від 22 січня 1957 року НОМЕР_3, свідоцтво про народження від 20 січня 1967 року НОМЕР_4 свідоцтво про смерть від 06 квітня 1998 НОМЕР_5, паспорт Громадянина РФ від 31 січня 2012 року серія номер НОМЕР_6

Листом Подільського районного відділу ГУ ДМС у м. Києві від 21 липня 2018 року №8/2684-18 позивачу повернено документи для усунення недоліків, оскільки під час подання заяви та інших документів з питань громадянства заявник пред'являє документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України. Оскільки позивач документований посвідкою на тимчасове проживання, при поданні документів необхідно надати паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон, який ним подавався для отримання посвідки на тимчасове проживання.

Вважаючи протиправним повернення документів листом від 21 липня 2018 року №8/2684-18, який позивач вважає відмовою у наданні громадянства, позивач зврнувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року №2235-III, (далі - Закон №2235-III).

Так, відповідно до положень ст.2, п.2 ст.6, ч.ч. 1, 5, 8 ст.8, ч.6 ст.9 Закону №2235-III, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків безгромадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.

Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов'язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов'язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Разом з тим, Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 1 Порядку №215 визначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку.

Відповідно до положень п.5 Порядку №215 заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред'являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Пунктом 28 Положення №215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" -"в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Згідно п.89 Положення №215 управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Так, судом встановлено, що листом Подільського районного відділу ГУ ДМС у м. Києві від 21 липня 2018 року №8/2684-18 позивачу повернено документи для усунення недоліків, оскільки під час подання заяви та інших документів з питань громадянства заявник пред'являє документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України. Оскільки позивач документований посвідкою на тимчасове проживання, при поданні документів необхідно надати паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон, який ним подавався для отримання посвідки на тимчасове проживання. Також наголошено, що будь-яка особа не може одночасно перебувати в Україні у двох статусах (у випадку позивача як іноземець, що підтверджується наявність національного паспортного документу) та як особа, що звернулась за захистом в Україні (наявність довідки про звернення за захистом в Україні).

При цьому, позивачем у позовній заяві зазначено, що ним надані всі документи, зокрема, і паспорт громадянина РФ. Проте, у наданому клопотанні від 20 грудня 2018 року позивач зазначає, що не мав можливості надати паспорт громадянина РФ, так як даний документ знаходився у відповідача в іншому департаменті, який готує документи для вирішення питання про надання фізичній особі статусу біженця чи особи, якій потрібен додатковий захист.

Тобто, у зв'язку з ненаданням позивачем станом на дату подачі заяви від 06 липня 2018 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідачем листом від 21 липня 2018 року №8/2684-18 повернено документи для усунення недоліків.

Суд зазначає, що з наведених положень законодавства вбачається наявність у відповідача підстав для повернення документів для усунення недоліків.

При цьому, рішення про відмову в оформленні документів для набуття статусу громадянства України за територіальним походженням відповідачем не приймалось.

Відтак, у діях відповідача щодо повернення позивачу 21 липня 2018 року листом №8/2684-18 заяви про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням з документами для усунення недоліків не вбачається ознак протиправності.

Щодо доводів позивача стосовно відмови від заяви про надання йому додаткового захисту в Україні та надання йому статусу біженця, оскарженого до суду, за наслідками розгляду якої позовну заяву залишено без розгляду, суд зазначає, що підставою для повернення документів відповідачем є необхідність надати паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон.

Стосовно неможливості одночасно перебувати в Україні у двох статусах, відповідач у листі від 21 липня 2018 року №8/2684-18 звернуто на це увагу, проте вказано інші підстави для повернення.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що повернення відповідачем документів для усунення недоліків є обґрунтованими, а тому дії відповідача щодо повернення позивачу 21 липня 2018 року листом №8/2684-18 заяви про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням з документами для усунення недоліків є правомірним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у частині визнання протиправними дій відповідача щодо повернення позивачу 21 липня 2018 року листом №8/2684-18 заяви про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням з документами для усунення недоліків, що є фактично відмовою позивачу в оформленні документів для набуття громадянства України за територіальним походженням.

Оскільки позовна вимога зобов'язати відповідача здійснити (провести) оформлення всіх необхідних документів для надання позивачу громадянства України за територіальним походженням є похідною, у суду відсутні підстави для її задоволення.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, оскільки позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач довів, що діяв з урахуванням вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 78, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова