Справа № 826/16367/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Швейне підприємство «Юність» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №43363982 від 05 жовтня 2018 року;

- зобов'язати Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасову Олену Василівну здійснити державну реєстрацію права власності Приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» на об'єкт нерухомого майна - будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34, в літері «Б» загальною площею 4257,1 кв.м, що складається з групи приміщень №4,6,8 на 1-3 поверсі, групи приміщень №1,2,3,5,7,9,10,11,12,13 на 1-5 поверсі та підвалі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м, що складається з групи приміщень №4,6,8 на 1-3 поверсі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року даний адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Оскільки сторони до суду не з'явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Швейне підприємство «Юність» звернулось до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової О.В. із заявою №42 від 01 жовтня 2018 року про проведення державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна, а саме, на будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34, в літері «Б» загальною площею 4257,1 кв.м, що складається з групи приміщень № 4, 6, 8 на 1-3 поверсі, групи приміщень №1, 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 13 на 1-5 поверсі та підвалі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м, що складається з групи приміщень № 4, 6, 8 на 1-3 поверсі та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем прийнято рішення №43363982 від 05 жовтня 2018 року про відмову позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ України № 1127, ним було прийнято документи для державної реєстрації прав, сформовано та зареєстровано заяву в базі даних заяв. Після проведення перевірки наданих документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, було встановлено, що надані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно, що відповідно до п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про відмову у реєстрації прав власності позивача, а тому, останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ПАТ «Швейне підприємство «Юність» створене шляхом перереєстрації Акціонерного товариства закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність», яке було створене шляхом приватизації цілісного майнового комплексу членами організації орендарів Київського орендованого швейного підприємства «Юність» на підставі Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 28 квітня 1993 року (реєстраційний номер №КП-46 від 30 квітня 1993 року ) та Додаткової угоди від 21 серпня 1993 року (реєстраційний №28-А від 27 серпня 1993 року) за Рішенням загальних зборів трудового колективу від 25 травня 1993 року та установчим договором Акціонерного товариства закритого типу «Київське швейне підприємство «Юність» і є його повним правонаступником.

Згідно із приписами Договору купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993, укладеного між Фондом державного майна України як Продавецем та Організацією орендарів Київського орендного швейного підприємства «Юність» як Покупцем, посвідченого 4-ю Київською державною нотаріальною конторою 28 квітня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №5д-1308, Доповнення до Договору купівлі-продажу від 21 серпня 1993 року, посвідченого 4-ю Київською державною нотаріальною конторою 21 серпня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-4652, Свідоцтва Фонду державного майна України про власність від 28 травня 1993 року №П-21, Додатку до Наказу Фонду державного майна України від 50-Д від 26 травня 1993 року, Покупець набув право власності, зокрема, на об'єкт нерухомого майна - будинок за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34.

16 грудня 1996 року Бюро технічної інвентаризації м. Києва видано реєстраційне посвідчення на майно цілісного майнового комплексу на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 4-ю Київською державною нотаріальною конторою 28 квітня 1993 року.

Позивач є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений об'єкт нерухомого майна, на підставі Рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №1705/12 від 04 грудня 1978 року.

За Договором купівлі-продажу нежилих приміщень №5-06/99 від 04 жовтня 2001 року, укладеним між Акціонерним товариством закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність» як Продавцем та Акціонерним комерційним банком «Київ» як, Покупцем, відчужено нежилі приміщення першого, другого та третього поверхів, площею 769,3 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34, літера Б.

За Договором купівлі-продажу нежилих приміщень №5-06/98 від 24 жовтня 2001 року, укладеним між Акціонерним товариством закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність» як, Продавем та Акціонерним комерційним банком «Київ», як Покупцем, відчужено підвальні приміщення ІІ-VIII загальною площею 175,9 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34, літера Б.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є власником об'єкту нерухомого майна - будівлі за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок № 3/34, в літері «Б» загальною площею 4257,1 кв.м, що складається з групи приміщень № 1, 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 13 на 1-5 поверсі та підвалі, групи приміщень №4,6,8 на 1-3 поверсі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м, що складається з групи приміщень №4,6,8 на 1-3 поверсі., оскільки такі приміщення позивачем були відчужені, що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу.

Як зазначалося вище, з метою реалізації права власника на нерухоме майно, позивач звернувся до відповідача із заявою №42 від 01 жовтня 2018 року про проведення державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна - будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34, в літері «Б» загальною площею 4257,1 кв.м, що складається з групи приміщень № 4, 6, 8 на 1-3 поверсі, групи приміщень № 1, 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 13 на 1-5 поверсі та підвалі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м, що складається з групи приміщень № 4, 6, 8 на 1-3 поверсі та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До заяви №42 від 01 жовтня 2018 року позивачем додано: договір купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993 року; доповнення до Договору купівлі-продажу від 21 серпня 1993 року; додаток до Наказу ФДМУ №50-Д від 26 травня 1993 року; свідоцтво ФДМУ від 28 травня 1993 року; реєстраційне посвідчення від 16 грудня 1996 року; архівна копія Державного архіву м. Києва Рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №1705/12 від 04 грудня 1978 року; довідка Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №НЖ-2018 №1797 від 30 серпня 2018 року з додатками; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; висновок ТОВ «БТІ Сервіс» №0108/2 від 19 вересня 2018 року; лист Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про надсилання запиту на інформацію за належністю» вх.№ПІ 998/0-0.21-1033/69-18 від 31 серпня 2018 року; статут ПрАТ «Швейне підприємство «Юність»; Протокол б/н річних загальних зборів акціонерів ПрАТ «Швейне підприємство «Юність» від 13 квітня 2017 року; Наказ ПрАТ «Швейне підприємство «Юність» №5к від 13 квітня 2017 року; виписка з ЄДР щодо ПрАТ «Швейне підприємство «Юність».

Відмовляючи позивачу у здійсненні державної реєстрації права власності, відповідач послався на п.1 ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Так, за результатом вивчення наданих на реєстрацію документів, державний реєстратор дійшов висновку, що подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами ч.1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Пунктом 2 ч.1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державним реєстратором, серед іншого, є нотаріус.

Відповідно до п.2 ч.3 статті 10 вказаного Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій. зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Проведення державної реєстрації прав відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснюється в такому порядку: 1. прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2. виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав: 3. встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4. перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5. прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6. відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7. формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8. видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено вичерпний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (ч. 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Разом з тим, ч.5 статті 24 Закону визначає, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною 1 цієї статті, заборонена.

Як вже зазначалося вище, згідно із п.п. 2, 3 Договору купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993 року предметом Договору є купівля-продаж майна цілісного майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 9-11.

Відповідно до плану приватизації орендного підприємства «Юність», що є невід'ємною частиною Договору, а також згідно із Додатком до Наказу Фонду державного майна України №50-Д від 26 травня 1993 року визначено, що до складу цілісного майнового комплексу входить будинок за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34.

Листом НЖ-2018 №1797 від 30 серпня 2018 року Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації» підтверджено, що реєстрація прав власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34 проведено саме на підставі Договору купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993 року.

За Договором купівлі-продажу нежилих приміщень №5-06/99 від 04 жовтня 2001 року, укладеним між Акціонерним товариством закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність» як Продавець та Акціонерним комерційним банком «Київ» як, Покупець відчужено нежилі приміщення першого, другого та третього поверхів, площею 769,3 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34, літера Б.

Також за Договором купівлі-продажу нежилих приміщень №5-06/98 від 24 жовтня 2001 року, укладеним між Акціонерним товариством закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність» як, Продавець та Акціонерним комерційним банком «Київ» як, Покупець відчужено підвальні приміщення ІІ-VIII загальною площею 175,9 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Фролівська, 3/34, літера Б, що знаходяться під приміщеннями, придбаними АКБ «Київ» №5-06/99 від 04 жовтня 2001 року.

Оскільки приміщення першого, другого та третього поверхів площею 769,3 кв.м були відчужені, позивач зазначає про необхідність їх виключення із загальної площі будинку, вказаної у заяві про реєстрацію прав. Площа відчужених підвальних приміщень не входить до загальної площі будинку 4257,1 кв.м вказаної позивачем у заяві. Отже, позивачем заявлено до реєстрації будівля за виключенням частини, яку було ним відчужено у 2001 році, що окрім іншого, підтверджується висновком ТОВ «БТІ Сервіс» №0108/2 від 19 вересня 2018 року, даними Технічного паспорту, що надано відповідачу у додатках до заяви.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції було вірно встановлено, що наразі позивач на підставі чинного договору є власником об'єкта нерухомості - будівлі за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34, в літері «Б» загальною площею 4 257,1 кв.м, що складається групи приміщень №1, 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 13 на 1-5 поверсі та підвалі під цими приміщеннями та з групи приміщень № 4, 6, 8 на 1-3 поверсі, за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м, що складається з групи приміщень № 4, 6, 8 на 1-3 поверсі. Посилання ж відповідача на неможливість встановити набуття позивачем власності на цей об'єкт є безпідставними і необґрунтованими.

З урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про відмову у реєстрації прав власності позивача, а тому, останнє є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, апелянтом у скарзі не наведеного жодних мотивів, якими він керувався при прийнятті оскаржуваного рішення, як і не зазначено, які судом порушено норми права чи невірно встановлено обставини справи, жодним чином не спростовано належність позивачу на праві власності відповідного нерухомого майна.

Відтак, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовуються висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, не містять жодних посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права та не доводять обґрунтованості вимог скаржника.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.