Справа № 520/11815/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

01 березня 2019 р. № 520/11815/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові заяву б/н б/д (вх. № 01-/11960/19) представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Орлова О.О. про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського управління Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського управління Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Харківського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №13640/ФОП/20-40-53-11 від 10.12.2018 про відмову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2019.

22.02.2019 р. ухвалою Харківського адміністративного суду по справі № 520/11815/18 провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського управління Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування рішення закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Від представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Орлова О.О. до суду була подана заява б/н б/д (вх. № 01-/11960/19) про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката у сумі 5000, 00 грн.

До матеріалів справи та до поданої заяви представником були додані копії наступних документів:

- договору № 7/К про надання правничої допомоги від 14.12.2018 року;

- додатку №1 до договору № 7/К про надання правничої допомоги від 14.12.2018 року;

- розписки про отримання гонорару адвокатом до договору № 7/К про надання правничої допомоги від 14.12.2018 року;

- рішення №17 Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року;

- акта виконаних робіт від 22.02.2019 р. до договору № 7/К про надання правничої допомоги від 14.12.2018 року.

27.02.2019 року від представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Орлова О.О. до суду надійшло клопотання б/н б/д в якому просить суд розглянути заяву б/н б/д (вх. № 01-/11960/19) представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Орлова О.О. про ухвалення додаткового судового рішення без участі уповноваженого представника.

Згідно ч. 6 ст. 143 КАСУ у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

За приписами ч. 3 ст. 252 КАСУ суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАСУ).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 139 КАСУ витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Судові витрати - це витрати, які, згідно з КАСУ, повинні здійснити сторони для розгляду та вирішення адміністративної справи у суді. Після вирішення справи в суді судові витрати, що здійснила сторона, яка виграла справу, як правило, компенсуються їй стороною, яка програла справу.

Норми права, що регулюють процесуальні відносини, пов'язані із визначенням розміру, сплатою та розподілом судових витрат, у своїй сукупності становлять інститут судових витрат.

Інститут судових витрат в адміністративному судочинстві має щонайменше такі функції: стримуючу, стимулюючу та компенсаційну.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. провадження № 61-3416св18.

Проте суд зазначає, що надані позивачем копії документів, зокрема: договір, додаток №1 до нього, розписка про отримання гонорару та акт виконаних робіт не містять зазначення кількості часу, витраченого адвокатом на надання послуг з участі у судових засіданнях і складання процесуальних документів, вартість кожної окремо наданої послуги, не надано та детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням їх вартості, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також суд зазначає, що розписка про отримання гонорару адвокатом у підтвердження здійснення платежу Клієнтом на його користь не підписана його Клієнтом, не є платіжним та/або будь-яким розрахунковим документом у системі розрахунків, а тому не може бути доказом отримання гонорару адвокатом.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість, фактичний обсяг витрат та докази отримання гонорару на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд зазначає про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16 адміністративне провадження №К/9901/26989/18.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, ціна позову за немайновий спір для позивача становить 704, 80 грн., відсутність детального опису наданих послуг, кожної окремої послуги, доказів оплати послуг адвокату, закриття провадження у справі у зв'язку із виправленням порушень суб'єктом владних повноважень, суд дійшов висновку, що розмір витрат не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв'язку з чим заява про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАСУ якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАСУ).

Згідно приписів ч. 4 ст. 252 КАСУ про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 132, 134, 139, 143, 252, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви б/н б/д (вх. № 01-/11960/19) представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Орлова О.О. про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського управління Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 01.03.2019 р.

Суддя Бадюков Ю.В.