Справа № 1840/3684/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 р.Справа № 1840/3684/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Путивль Агростандарт" на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Шевченко І.Г.) від 14.11.2018 року (повний текст рішення складений 19.11.2018 р.) по справі № 1840/3684/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Путивль Агростандарт"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Путивль Агростандарт", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії службової особи відділу примусового виконання рішень відповідача, старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича щодо вимог надання інформації від ТОВ "Путивль Агростандарт", викладеної у запиті від 03.09.2018 р. № 55583162/20.1-4/23.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року по справі № 818/1115/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

За правилами ч. ч. 4, 7 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача та відповідач повідомлені про дату, час і місце розгляду справи на електронну адресу, яка містяться а матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.12.2017 р. Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про визнання на надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами про стягнення з ПрАТ "Компанія "Райз" на користь компанії "NIBULON SA" боргу в сумі 17536000 дол. США (а.с. 32).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін'юсту України Сіренком С.В. від 22.01.2018 р. відкрито виконавче провадження (а.с. 33). Після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем вживались заходи з метою виявлення майна та коштів що належать боржнику, встановлення наявності дебіторської заборгованості. При цьому органи ДФС не мають інформації стосовно суб'єктного складу боржників. Не надана така інформація і боржником (а.с. 34-47).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Виходячи з наведеної норми, вжиття державним виконавцем заходів з метою виявлення майна та коштів ПрАТ "Компанія "Райз", що перебуває у інших осіб, або підлягають передачі боржнику від третіх осіб є правомірним.

У зв'язку з цим, 03.09.2018 р. державним виконавцем направлено запит ряду суб'єктів, у тому числі і на адресу позивача, яким вимагалось надати відомості про наявне у адресатів запиту майно та кошти ПрАТ "Компанія РАЙЗ", або майно та кошти, що належить передати цьому суб'єкту від адресатів запиту. Також вимагалось надати довідку про стан заборгованості перед ПрАТ "Компанія РАЙЗ", письмові пояснення щодо підстав та строків її виникнення та належним чином засвідчені копії документів на підтвердження такої заборгованості (а.с. 56-66).

Не погодившись з такими діями державного виконавця, позивач звернувся із вказаними вище позовними вимогами до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що державний виконавець у спірних відносинах щодо направлення запиту вийшов за межі своїх повноважень, оскільки вчинив виконавчі дії стосовно позивача, який не є учасником виконавчого провадження, при цьому порушивши територіальну компетенцію органів Державної виконавчої служби щодо проведення виконавчих дій. Так, на думку апелянта, направлення відповідачем запиту у розумінні ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчою дією, яка повинна вчинятися на території, що відмінна від території м. Київ, однак, запит не містить жодного правового обґрунтування правомірності вчинення виконавчої дії Департаментом за місцем знаходження позивача (Сумська область). При цьому ТОВ "Путивль Агростандарт" не є органом чи установою, якому державний виконавець у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» має право направити запит про розшук майна боржника.

Також апелянт зазначив, що ч. 5 ст. 18, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право відповідача отримувати необхідну йому інформацію щодо майна, рахунків, доходи та коштів боржника у державних органів, які забезпечують ведення державних реєстрів та баз даних, в даному випадку - органів доходів і зборів. Разом з тим, цим Законом не встановлено обов'язку позивача, який не є ані стороною, ані іншим учасником виконавчого провадження, надавати таку інформацію, а тому вважає, що дії державного виконавця щодо запитування у позивача інформації та документів про дебіторську заборгованість ПрАТ «Компанія «Райз», її розмір та причини виникнення є незаконними та становлять втручання у господарську діяльність ТОВ "Путивль Агростандарт".

З приводу наведених вище доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII від 02.06.2016 р. примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Як встановлено ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону 1404-VІІІ, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону 1404-VІІІ передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно зі ст. 10 Закону 1404-VІІІ, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. (далі - Інструкція № 512/5), запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Наведене свідчить про те, що запит державного виконавця не є виконавчою дією або заходом примусового виконання рішення, а тому відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит, діяв з метою отримання інформації, що передує вчиненню виконавчих дій щодо розшуку майна боржника на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Також колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 53 Закону 1404-VІІІ передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Наведене свідчить про те, що державний виконавець вправі звертатися до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на відповідний запит отримати у таких осіб необхідні відомості про майно боржника.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/16206/14-ц від 28.12.2017 р. про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23.05.2014 р. про стягнення заборгованості в розмірі 17536000 доларів США з ПАТ «Компанія «Райз» (боржник) на користь «NIBULON S.A.» (стягувач) (а.с. 32-33).

При цьому, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону 1404-VІІІ звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Оскільки предметом запиту відповідача є витребування інформації про наявне у підприємства позивача майно, належне ПрАТ «Компанія «Райз», а також про майно або кошти, які позивач повинен був передати ПрАТ «Компанія «Райз» (яка є боржником у виконавчому провадженні № 55583162), державний виконавець мав право надіслати позивачу запит № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 р. та витребувати у останнього відповідні відомості згідно вимог Закону 1404-VІІІ. При цьому, такі дії відповідача не можна розцінювати, саме як вчинення примусових виконавчих дій.

Посилання апелянта на те, що відповідач не мав права витребувати від нього інформацію щодо майна, належного ПрАТ «Компанія «Райз», яке перебуває у ТОВ «Путивль Агростандарт» та дебіторської заборгованості перед ПрАТ «Компанія «Райз», колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже зазначалось, норми п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону 1404-VІІІ надають державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень. При цьому, державний виконавець вимагав надати інформацію виключно про майно та кошти, належні ПрАТ «Компанія «Райз» та інформацію про заборгованість виключно перед ПАТ «Компанія «Райз», що виключає втручання у господарську діяльність позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що державний виконавець вправі отримати доступ до інформації про боржника, його майно, доходи та кошти з державних баз та реєстрів - самостійно, або шляхом звернення до органів Державної фіскальної служби, а не у позивача по справі, який не є учасником виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону 1404-VІІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

До створення умов для безпосереднього доступу державних виконавців, приватних виконавців до державних баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційну інформацію, органи виконавчої влади, що забезпечують ведення таких баз даних та реєстрів, подають відповідну інформацію на письмові запити державних виконавців, приватних виконавців, що надходять у зв'язку з виконавчим провадженням, у триденний строк з дня надходження запиту (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону 1404-VІІІ).

Згідно зі ст. 54 Закону 1404-VІІІ, якою визначено порядок виявлення дебіторської заборгованості боржника - юридичної особи, виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Судовим розглядом встановлено, що направленню спірного запиту передувало звернення державного виконавця із запитом від 23.01.2018 р. до Офісу великих платників податків ДФС України щодо надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості боржника ПрАТ «Компанія «Райз» в розрізі платників податків-дебіторів, станом на дату отримання запиту (а.с. 34, 35).

Листом від 07.03.2018 р. № 2584/9/28-10-41-08-06 Офісом ВПП ДФС повідомлено відповідача про відсутність запитуваної інформації (а.с.84).

У зв'язку з цим, 13.07.2018 державним виконавцем було направлено вимоги на адресу Державної фіскальної служби України та Офісу ВПП ДФС України щодо надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних про видані та отримані ПрАТ «Компанія «Райз» податкові накладні протягом 2014-2018 років (а.с. 42, 43).

Листом від 17.07.2018 р. № 12601/5/99-99-12-03-06-16 ДФС України повідомлено відповідача про декларування платником ПрАТ «Компанія «Райз» дебіторської заборгованості за результатами фінансово-господарської діяльності 1 кварталу 2018 року, однак, не надано найменувань боржників ПрАТ «Компанія «Райз» (а.с. 46).

Листом від 20.07.2018 р. № 8680/9/28-10-41-08-06 Офісом ВПП ДФС України надано відповідачеві запитуваний витяг з ЄРПН щодо ПрАТ «Компанія «Райз» (а.с. 47).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем було вчинено дії, передбачені ч. 5 ст. 18, ст. 54 Закону 1404-VІІІ, та в межах спірних відносин дотримано процедуру отримання відомостей про майно, доходи та дебіторську заборгованість боржника ПрАТ «Компанія «Райз».

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач в силу приписів п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону 1404-VІІІ не звільнений від обов'язку надання зазначених вище відомостей на запит державного виконавця, навіть не маючи статусу учасника виконавчого провадження.

З приводу тверджень позивача про порушення відповідачем територіальної юрисдикції при надісланні останнім запиту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону 1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Пунктом 4 розділу І Інструкції № 512/5 передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема, сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Крім того, з положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вбачається, що він є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України, тобто центрального органу влади, компетенція якого поширюється на всю територію України.

На підставі цього, колегія суддів зазначає, що Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наділений повноваженнями щодо надіслання запитів, пов'язаних з виконанням рішень, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті, компетенція відповідача в даному випадку не має територіальних обмежень та розповсюджується на всю територію України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. щодо направлення вимоги про надання інформації від ТОВ «Путивль Агростандарт», викладеної у запиті № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 р., оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року по справі № 1840/3684/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 268, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Путивль Агростандарт" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року по справі № 1840/3684/18 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року по справі № 1840/3684/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Л.В. Тацій

Повний текст постанови складено 28.02.2019 року