Справа № 0540/9350/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року справа №0540/9350/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Компанієць Е.Г.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: не з'явився

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Циганенко А.І.) від 05 грудня 2018 року у справі № 0540/9350/18-а (дата складання повного тексту рішення 13 грудня 2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Слов'янської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов'янської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення від 05.05.2018 року про позбавлення статусу інваліда війни (протокол засідання Комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з виконанням покладених на управління завдань №6 від 05.05.2018 року).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на нього поширюється чинність одразу двох пунктів - першого та другого частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На підтвердження викладеного надані довідки МСЕК, листи ЦВЛК, а також вказано реквізити судових рішень в аналогічних справах. Крім того, позивач вважає, що суд помилково застосував ч.4 ст.78 КАС України.

Відповідачем на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслано заяву в якій просив розгляд адміністративної справи проводити за відсутністю представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є інвалідом 1 групи безстроково, причина інвалідності травма та її наслідки, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби, що засвідчується довідкою МСЕК Серії 10 ААБ №055230 від 04.10.2014 року.

Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №368 від 24.04.2002 року травма позивача та її наслідки, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби.

Рішенням Комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з виконанням покладених на управління завдань, Управління соціального захисту населення Слов'янської районної державної адміністрації від 01 березня 2017 року, оформленим протоколом №2, позивачеві було надано статус інваліда війни 1 групи відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

05 травня 2018 року рішенням Комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з виконанням покладених на управління завдань, Управління соціального захисту населення Слов'янської районної державної адміністрації, оформленим протоколом №6, з позивача був знятий статус особи з інвалідністю внаслідок війни. У наведеному рішенні зазначено, що протоколом №2 від 01 березня 2017 року позивачеві був встановлений статус інваліда війни на підставі пакету документів, до якого не була надана ухвала Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 рокуК/800/6106/15 про відмову у встановлені статусу інваліда війни.

Як встановлено судом, позивач звертався з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування протоколу робочої групи Управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради з перевірки правильності статусу, від 28.03.2012 року №02-20/01.

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області постановою від 24 лютого 2014 року у справі №243/11536/13-а позовні вимоги залишив без задоволення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року у справі №243/11536/13-а скасовано постанову Слов'янського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, визнано незаконним та скасовано протокол Робочої групи управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради з перевірки правильності встановлення статусу «інваліда війни» відносно ОСОБА_2 від 28.03.2012 р. № 02-20/01.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року К/800/6106/15 касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради Донецької області задоволено, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року скасовано, постанову Слов'янського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року залишено в силі.

Наведеним судовим рішенням встановлено, що оскільки інвалідність позивача не пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, то позивач не може вважатися інвалідом війни.

Статтею 7 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

За приписами частини 2 цієї статті до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: 1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; 2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Отже, за правилами цієї норми проходження строкової служби з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь, не є тотожним участі в бойових діях та захисту Батьківщини в розумінні статті 7 Закону № 3551-XII.

Як вбачається із матеріалів справи, інвалідність позивача не пов'язана з виконанням обов'язків військової служби в контексті статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження військової служби.

Також необхідно зазначити, що віднесення особи до інваліда війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов'язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону.

Так, відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Отже, аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що позивач не може вважатися інвалідом війни, оскільки інвалідність позивача не пов'язана з виконанням обов'язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій).

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була висловлена Верховним судом України, зокрема, у постанові від 30 вересня 2014 року по справі № 21-239а14, від 6 листопада 2013 року справа № 21-377а13, від20 квітня 2016 року № 569/20028/14-а.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 0540/9350/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №0540/9350/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 27 лютого 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 28 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 27 лютого 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць