Справа № 646/14468/15-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 р.Справа № 646/14468/15-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова (головуючий І інстанції Теслікова І.І.) від 22.12.2018 року (повний текст рішення складений 22.12.2018 р.) по справі № 646/14468/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 391/80700/15 від 11.11.2015р. за статтею 485 Митного кодексу України у відношенні ОСОБА_1

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р., залишеного без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2018 р., у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного суду від 20.09.2018 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2018 р. у справі №646/14468/15-а.

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р., в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

За результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р., рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 646/14468/15-а позовні вимоги задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 391/80700/15 від 11.11.2015 р. за ст. 485 Митного Кодексу України. Стягнуто з Харківської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 487,20 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 повідомлений про дату час, час і місце розгляду справи на електронну адресу, яка вказана ним у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на офіційну електронну адресу, яка містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2015 р. уповноваженою особою ПП «Спецімпекс» до митного оформлення подано електронну митну декларацію (ЕМД) № 807100000/2015/010272 на товар: «покриття з деревинно-полімерного композиту».

За результатами здійснення митного контролю за вказаною митною декларацією Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/0000552/2 від 30.03.2015 р., яким збільшено митну вартість задекларованого товару.

Також, 11.11.2015 р. Харківською митницею ДФС в особі заступника начальника Харківської митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил № 391/80700/15, якою ОСОБА_1, працюючого директором ПП «Спецімпекс» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладенонаньогоадміністративне стягненняувиглядіштрафу врозмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 68724,99 грн.

Не погодившись з винесеною митним органом постановою, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає.

Зокрема, судом апеляційної інстанції, як на преюдиційну обставину для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог зазначено про встановлення обставин порушення митного законодавства підприємством, директором якого є ОСОБА_1 постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 р. по справі № 820/9195/15.

В заяві про перегляд рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р. позивач просить переглянути його за нововиявленими обставинами заявник, у зв'язку з тим, правомірність дій митниці при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів підтверджено в судовому порядку з посиланням на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р., яка була скасована постановою Верховного суду від 14.08.2018 р.

Так, заявник вказав, що постановою Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/9195/15 від 16.11.2015 р. було скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів № 80700011/2015/000469/2 від 20.03.2015 р.; № 80700011/2015/000470/2 від 20.03.2015 р.; № 80700011/2015/000515/2 від 26.03.2015 р.; № 80700011/2015/000528/2 від 30.03.2015 р.; № 80700011/2015/000549/2 від 30.03.2015 р.; № 80700011/2015/000550/2 від 30.03.2015 р.; № 80700011/2015/000551/2 від 30.03.2015 р.; № 80700011/2015/000552/2 від 30.03.2015 р.; № 80700011/2015/000553/2 від 30.03.2015 р.; № 80700011/2015/000554/2 від 30.03.2015 р.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р. у справі № 820/9195/15 апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволені позову ПП "Спецімпекс" відмовлено.

Тобто, станом на момент винесення рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/14468/15-а від 07.06.2018 р. рішення про коригування митної вартості товару № 80700011/2015/000552/2 від 30.03.2015 р. було чинним, що узгоджено в судовому порядку, відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р., тобто судом було підтверджено його законність.

Пізніше, постановою Верховного суду від 14.08.2018 р. у справі № 820/9195/15 касаційну скаргу ПП «Спецімпекс» задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р. скасовано, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. залишено без змін.

На підставі цього, заявник зазначив, що оскільки дії Харківської митниці ДФС щодо збільшення митної вартості ввезеного ПП «Спецімпекс» товару були визнані незаконними Верховним Судом, у відповідача були відсутні підстави для винесення рішення про коригування митної вартості, а у позивача - для декларування вартості товару, збільшеної згідно з цим рішенням, а тому, у ПП «Спецімпекс» відсутній обов'язок щодо сплати різниці у розмірі митних платежів, яка утворилася внаслідок збільшення митним органом митної вартості ввезеного товару.

У зв'язку з цим, судом першої інстанції зроблений висновок, що у діях позивача відсутні ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що ухвалення Верховним судом постанови від 14.08.2018 р. не є нововиявленою обставиною, оскільки станом на 07.06.2018 р. - дату винесення судом першої інстанції рішення у справі, рішення про коригування митної вартості вже було визнано законним та обґрунтованим за результатами судового оскарження.

З приводу цього доводу апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2015 р. провадження у цій справі було зупинено до набрання чинності судовим рішенням у справі № 820/9195/15. Провадження у справі ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 р. було відновлено, оскільки справу № 820/9195/15 розглянуто та за результатами її розгляду постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. рішення Харківської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів у тому числі № 80700001/2015/000552/2 від 30.03.2015 р. - скасовано. Постанова набрала законної сили 02.02.2016 р., після винесення Харківським апеляційним адміністративним судом ухвали від 02.02.2016 р. по справі № 820/9195/15, якою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. по справі № 820/9195/15 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ПП «Спецімпекс» - відмовлено.

У зв'язку з цим, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р., залишеного без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2018 р. відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог. Підставою для ухвалення такого рішення слугував, в першу чергу, і висновок суду апеляційної інстанції по справі № 820/9195/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України (в редакції, яке діє з 15.12.2017 р.) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Верховного суду від 14.08.2018 р. у справі № 820/9195/15 касаційну скаргу ПП «Спецімпекс» задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р. скасовано, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. залишено без змін.

Враховуючи те, що судовим рішенням суду касаційної інстанції скасоване судове рішення суду апеляційної інстанції, яке стало підставою для ухвалення рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 р., колегія суддів дійшла до висновку, що ця обставина є нововиявленою в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

У зв'язку з цим, колегія суддів зазначає, що оскільки дії Харківської митниці ДФС щодо збільшення митної вартості ввезеного ПП «Спецімпекс» товару були визнані незаконними Верховним Судом, у відповідача були відсутні підстави для винесення рішення про коригування митної вартості, а у позивача - для декларування вартості товару, збільшеної згідно з цим рішенням, а тому, у ПП «Спецімпекс» відсутній обов'язок щодо сплати різниці у розмірі митних платежів, яка утворилася внаслідок збільшення митним органом митної вартості ввезеного товару, а митного органу відсутні підставі стверджувати про порушення позивачем вимог ст. 485 МК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм, колегія суддів зазначає, що склад правопорушення, визначеного ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, <…>.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст. 485 МК України) обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями ч. 2 ст. 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

Судовим розглядом встановлено, що для митного оформлення імпортованого товару декларант надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так для підтвердження заявленої митної вартості. Задекларовані позивачем відомості щодо ввезеного товару узгоджувалися з відомостями про цей товар, які зазначено у товаросупровідних документах.

За встановлених в цій справі обставин колегія суддів зазначає, що за відсутності обґрунтованих доказів, які б свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення митної вартості товару (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача, як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК.

На підставі цього, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта з приводу правомірності винесеного ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є помилковими.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи те, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 646/14468/15-а в частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн., оскільки у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, згідно правової позиції Верховного суду, сторони звільнені від сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

В межах цієї справи судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції, яке ухвалене за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.

Положеннями пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що розмір ставки судового збору за подання, зокрема, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто, для визначення розміру ставки судового збору за подання такої заяви необхідно з'ясувати розмір ставки судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем в межах спірних правовідносин оскаржується постанова митного органу про притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 4 ст 288 КУпАП визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

У частині четвертій цієї ж статті видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, встановлені Законом України «Про судовий збір».

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 «Про державне мито» в редакцій, яка була чинна до набрання чинності Законом України «Про судовий збір», державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

В свою чергу, 11.11.2011 р. набрав чинності Закон України «Про судовий збір», який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила частини четвертої статті 288 КУпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому.

Таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору.

Отже, у разі звернення особи до суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення, судовий збір у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», не сплачується. При цьому позивачі у таких справах звільняються від сплати судового збору і при оскарженні судових рішень.

У зв'язку з цим за подання позивачем, зокрема, позовних заяв та заяв про перегляд за нововиявленими обставинами у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право, зокрема, на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного суду від 30.10.2018 р. у справі № 592/7959/17 (адміністративне провадження № К/9901/5260/17).

На підставі цього, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 487,20 грн.

Сам по собі факт сплати позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі 487,20 грн. може слугувати підставою для звернення позивача до суду із заявою про повернення помилково або надміру сплаченого судового збору у порядку, що визначений п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 646/14468/15-а в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 646/14468/15-а - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 646/14468/15-а скасувати в частині стягнення з Харківської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 487,20 грн.

В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 646/14468/15-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 28.02.2019 року