Справа № 522/4328/17
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/4328/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:23.07.2018

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв'язку з неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Приморському районі м. Одеси звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі ВПВР УДВС ГТУЮ) в Одеській області про:

- визнання постанови про накладення штрафу від 13 лютого 2017 року ВП №51703729 незаконною;

- скасування постанови про накладення штрафу від 13 лютого 2017 року ВП №51703729, яка була винесена старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Коренюк О.В.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення суду, що зобов'язує його вчинити певні дії, які можуть бути виконані лише боржником у встановлений державним виконавцем строк, без поважних причин. В той же час, УПФ України в Приморському районі м, Одеси направило державному виконавцю лист, в якому повідомило про добровільне виконання рішення з посиланням на конкретні складові заробітної плати, які були використані для визначення середньомісячного заробітку, та відповідно перерахунку пенсії.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач не виконав рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Позивач був зобов'язаний здійснити виплату за здійсненим перерахунком у повному обсязі, оскільки це визначено рішенням суду, тому постанова є правомірною.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року позов УПФ України в Приморському районі м. Одеси до ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.

Визнано постанову про накладення штрафу від 13 лютого 2017 року ВП №51703729 незаконною.

Скасовано постанову про накладення штрафу від 13 лютого 2017 року ВП №51703729, яка була винесена старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Коренюк О.В.

В апеляційній скарзі ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції прийняв до уваги як докази позивача не пересвідчившись, що в них відсутні належні докази здійснення перерахунку пенсії, як того вимагає виконавчий документ;

- судом першої інстанції не враховано те, що ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області є неналежним відповідачем по даній справі.

У відзиві УПФ України в Приморському районі м. Одеси на апеляційну скаргу вказується, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення суду, що зобов'язує його вчинити певні дії, які можуть бути виконані лише боржником у встановлений державним виконавцем строк, без поважних причин. В той же час, УПФ України в Приморському районі м. Одеси направило державному виконавцю лист, в якому повідомило про добровільне виконання рішення з посиланням на конкретні складові заробітної плати, які були використані для визначення середньомісячного заробітку, та відповідно перерахунку пенсії. Однак, будь-яких доказів того, що державний виконавець здійснював перевірку виконання рішення боржником, як це передбачено ч.1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", і за її результатами встановив факт його невиконання без поважних причин до суду першої інстанції надано не було. Отже, на думку управління оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим та апеляційна скарга відповідача необґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції.

13 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Коренюк О.В. ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області винесена постанова про накладені штрафу за не виконання рішення суду зареєстрована в управлінні 17 лютого 2017 року №127/011 щодо виконання виконавчого листа виданого Одеським окружним адміністративним судом 05 липня 2016 року №2-а-61/07, яким зобов'язано УПФ України в Приморському районі м. Одеси призначити ОСОБА_2 наукову пенсію відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" №190-V від 22 вересня 2006 року та провести її виплату.

25 липня 2016 року на адресу позивача надійшла постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Коренюка О.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №51703729 від 19 липня 2016 року, з супровідним листом від 19 липня 2016 року №09.1-10333.

Листом УПФ України в Приморському районі м. Одеси від 29 липня 2016 року №2930/02-51 була надана відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 липня 2016 року ВП №51703729 старшого державного виконавця Коренюк О.В. щодо виконання виконавчого листа №2а-61/07 виданого Одеським окружним адміністративним судом від 05 липня 2016 року.

31 січня 2017 року на адресу позивача надійшла вимога державного виконавця Коренюк О.В. №09.1-340/В-3/173 щодо виконання виконавчого листа №2-а-61/07 виданого Одеським окружним адміністративним судом 16 лютого 2010 року та ухвали №2-а-61/07 виданої Одеським окружним адміністративним судом 05 липня 2016 року.

Листом позивача від 07 лютого 2017 року №1129/02-51 було надано роз'яснення на вимогу державного виконавця Коренюк О.В. від 31 січня 2017 року №09.1-340/В-3/173, що листом УПФ України в Приморському районі м. Одеси від 29 липня 2016 року №2930/02-51 була надана відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 липня 2016 року ВП №51703729 старшого державного виконавця Коренюк О.В., щодо виконання управлінням рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №2-а-61/07.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів того, що державний виконавець здійснював перевірку виконання рішення боржником, як це передбачено ч.1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", і за її результатами встановив факт його невиконання без поважних причин, відповідачем до суду не надано. Вказане свідчить, що державний виконавець безпідставно, без проведення необхідної перевірки виконання боржником рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження, без будь-яких належних та допустимих доказів невиконання рішення суду, а отже, незаконно виніс оскаржувану постанову, тому вона підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, вирішуючи зазначений спір по суті, виходив з того, що даний спір підсудний місцевим загальним судам як адміністративним.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору в даній справі є правомірність прийняття постанови про накладення на УПФ України в Приморському районі м. Одеси штрафу за невиконання боржником рішення суду, яка була винесена старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Коренюк О.В.

Таким чином, враховуючи положення ст. 20 КАС України, судова колегія дійшла висновку, що дана справа предметно підсудна окружному адміністративному суду.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції також не враховано те, що ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області є неналежним відповідачем по даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції" ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Згідно ст. 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5 "Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Наказом Міністерства юстиції від 20 квітня 2016 року №1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п.1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі №357/11497/16-а.

Враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами ст. 48 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

Згідно ч.ч.2, 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно ст. 48 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже вищевказаними нормами встановлено, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

Однак, ці обставини не були враховані судом першої інстанції, заміна відповідача проведена не була, отже суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат ст. 139 КАС України.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, керуючись п.5 ч.1 ст. 315 КАС України, вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.5 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року скасувати.

Справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, направити на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду за встановленою Законом підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук'янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.