Справа № 500/2466/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2466/18

05 лютого 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Кухар О.Л.

позивача: ОСОБА_1;

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3;

представників третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 агропромислове підприємство «Білобожницьке», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 агропромислове підприємство «Білобожницьке», в якій просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи з 01.04.1985 року по 01.04.2000 року та зобовязати відповідача зарахувати вказаний період роботи до пільгового стажу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що протягом своєї трудової діяльності, а саме з 19.04.1984 року по 31.12.2005 рік працював електрогазозварником. В квітні 2018 року позивач звернувся із заявою до Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Проте, як слідує із рішення про результати розгляду заяви №1 від 09.07.2018 року відповідач відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 01.04.1985 року по 01.04.2000 року.

Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в зарахуванні до пільгового стажу вказаного періоду роботи протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, відтак просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі №500/2466/18, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 26.12.2018 року.

У поданому суду 20.12.2018 року відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти задоволення позову, вказав, що дії відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посаді за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за період роботи з 01.04.1985 року по 01.04.2000 року є правомірними, оскільки згідно представлених документів не підтверджено факт роботи позивача у вказаний період на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданій до суду 24.12.2018 року відповіді на відзив позивач зазначає, що постійно працював електрогазозварником, що підтверджується записами у його трудовій книжці. Неналежне оформлення роботодавцем документів щодо проведення атестації робочого місця та інші неточності у записах, що підтверджують факт роботи позивача на посаді, яка дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, сталася не з вини позивача. Крім того, позивачем було подано всі належні документи на підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому незарахування відповідачем періоду роботи з 01.04.1985 року по 01.04.2000 року ОСОБА_1 вважає протиправним.

Ухвалами суду від 26.12.2018 року та 17.01.2019 року, постановленими в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_7 об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

У поданому до суду ОСОБА_7 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області 08.01.2019 року відзиві на позовну заяву, який суд, в силу статті 165 КАС України розцінює як пояснення третьої особи щодо позову, зазначено, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки позивачем не підтверджено наявність необхідного стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8 агропромислового підприємства «Білобожницьке» в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з мотивів, викладених у поданих поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

З трудової книжки колгоспника № 2519966 (дата заповнення 25.04.1984 року) позивача слідує, що 19.04.1984 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу газоелектрозварювальником в колгосп імені ОСОБА_9, який з 21.01.1992 року перейменовано у Аграрно-акціонерне господарство імені ОСОБА_9, яке 29.02.2000 року перейменовано у ПАП «Білобожницьке», 31.12.2005 року позивач звільнений з роботи (а. с. 37-39).

Враховуючи загальний стаж роботи та вказаний вище стаж роботи на посаді газоелектрозварювальника, що підтверджується записами трудової книжки, позивач у квітні 2018 року звернувся із заявою до Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення пільгової пенсії, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 1 від 09.07.2018 року про результати розгляду заяви відповідач відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 01.04.1985 року по 01.04.2000 року у зв'язку з відсутністю підтвердження необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №2, а також не проведенням атестації робочого місця (а. с. 12-13).

Не погоджуючись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силу приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до розділу ХХХІІІ «Загальні професії» (у всіх галузях господарства) списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачені посади, зокрема: газозварники; електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Факт роботи позивача газоелектрозварником в колгоспі імені ОСОБА_9, який з 21.01.1992 року реорганізовано у Аграрно-акціонерне господарство імені ОСОБА_9, яке 29.02.2000 року реорганізовано у ПАП «Білобожницьке» у період з 19.04.1984 року по 01.04.2000 року, крім трудової книжки підтверджується також довідками ПАП «Білобожницьке» від 14.11.2018 року № 9, 10 (а. с. 9-10), копією книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за період з 1985 року по 2005 року (а. с. 23-24), копією довідки Білобожницької сільської ради № 19 від 19.02.2018 року (а. с. 25), копією довідки Білобожницької сільської ради про заробітну плату для обчислення пенсії № 20 від 19.02.2018 року (а. с. 26), а також копіями протоколів засідання правління колгоспу імені ОСОБА_9, що підтверджують надання відпусток позивачу за період його роботи, тривалістю 35 календарних днів (96-103).

Крім того, факт того, що робота позивача газоелектрозварником підпадає під Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ПАП «Білобожницьке» № 49 від 07.11.2018 року (а. с. 8), копією картки умов праці при атестації робочого місця позивача, із зазначенням професії електрогазозварювальник та встановленням за результатами атестації третього класу небезпеки, а також наданням рекомендацій комісії: проводити доплату до зарплати в межах 15% та продовжити тривалість щорічної відпустки терміном до семи днів (а. с. 105).

Щодо посилання представника відповідача на не проведення атестації робочого місця позивача, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання даної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 Порядку №442 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Суд звертає увагу на те, що у період роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, до вступу в законну силу постанови КМУ від 01.08.1992 року №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», робота на вказаних посадах не потребувала проведення атестації робочого місця, а тому доводи відповідача про відсутність відомостей про проведення атестації робочого місця як на підставу не зарахування вказаного періоду у пільговий стаж є безпідставним.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні докази проведення атестації робочого місця позивача, зокрема: копією протоколу №5 засідання правління колгоспу імені ОСОБА_9 від 28.06.1996 року, яким вирішено затвердити комісію по атестації робочих місць (а. с. 97), копія рішення правління аграрного акціонерного господарства імені ОСОБА_9 від 05.06.1992 року, яким визначено терміни проведення атестації робочих місць та встановлено перелік робочих, які підлягають атестації, серед яких і робоче місце електрогазозварювальника (а. с. 104), копія карти умов праці електрогазозварювальника (а. с. 105).

Суд зазначає, що вказана атестація робочого місця позивача була затверджена 20.07.1992 року (а. с. 105), тобто до вступу в законну силу постанови КМУ від 01 серпня 1992 року №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», однак проведення такої атестації було передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року в редакції від 15.05.1992 року, а тому суд вважає, що атестація робочого місця позивача проведена відповідно до вимог законодавства та підтверджує факт того, що робота позивача газоелектрозварником у Аграрно-акціонерному господарстві імені ОСОБА_9 у період з 20.07.1992 року по 20.07.1997 року (впродовж 5 років після затвердження результатів атестації робочого місця) підпадає під Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відтак, суд приходить до висновку, що на підставі вище згаданих документів, трудовий стаж роботи ОСОБА_1 на посадах передбачених Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, у період з 19.04.1984 року по 20.07.1997 року знайшов своє відображення в матеріалах справи.

Разом з тим, жодних документів на підтвердження проведення атестації робочого місця позивача після 20.07.1997 року до суду не надано, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 20.07.1997 року по 01.04.2000 року слід відмовити.

Згідно зі статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності суд з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень, приходить до висновку про те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 стаж роботи на посаді за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 19.04.1984 року по 20.07.1997 року є протиправними.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, ОСОБА_10, 3, ) щодо незарахування ОСОБА_1 (48530, вул. Бокова, 1, с. Калинівщина, Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1) стаж роботи на посаді за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 19 квітня 1984 року по 20 липня 1997 року за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.