Справа № 663/530/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 663/530/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду, прийняте 14 серпня 2018 року у складі суду судді Дубровної В.А. в м. Херсоні по справі за позовом ОСОБА_2 до Голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 про визнання бездіяльності, дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Скадовського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, в якому просив визнати завідомо незаконними дії і рішення голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3, які полягають у не розгляді поставлених питань у зверненнях позивача від 15.12.2017 року, 11.01.2018 року та від 09.02.2018 року та зобов'язати голову Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 розглянути на засіданні виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради за участю позивача його звернення від 15.12.2017 року, 11.01.2018 року, 09.02.2018 року, дотримуючись вимог ст. 40 Конституції України та ст. 15, 18, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою судді Скадовського районного суду Херсонської області від 14.03.2018 року адміністративну справу №663/530/18 передано на розгляд Херсонському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 р. відкрито провадження в адміністративній у справі за новою редакцією позову ОСОБА_2 до голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 ( далі - голова сільради ОСОБА_3.) про :

- визнання завідомо незаконними бездіяльність, дії і рішення голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3, які полягають у не розгляді поставлених питань у зверненнях позивача від 15.12.2017 року, 11.01.2018 року та від 09.02.2018 року;

- зобов'язання голову Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3, дотримуючись вимог ст.. 40 Конституції України, вчинити дію, розглянути на засіданні виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради за участю позивача його звернення від 15.12.2017 року, 11.01.2018 року, 09.02.2018 року, відповідно до вимог ст. 15, 18, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 був задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 15.12.2017 р. за вх. № 75-02-23. Зобов'язано голову Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.12.2017 р. за вх. № 75-02-23 за його участю відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян". Стягнуто з голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. ( дві тисячі грн.) В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Новомиколаївська сільська рада Скадовського району Херсонської області звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не вказав які конкретно норми чинного законодавства зобов'язують Новомиколаївську сільську раду як орган місцевого самоврядування провести перевірку та розглядати по суті на засіданні виконавчого комітет порушені заявником ОСОБА_2 питання у його зверненні від 15.12.2017 року і що вони безпосередньо відносяться до компетенції і повноважень органу місцевого самоврядування (створення депутатської групи для встановлення факту наявності чи відсутності не контурах полів №7,8 справної функціонуючої меліоративної (зрошувальної) мережі та зрошувальних машин і встановлення місця проходження ЛЕП-ВЛ-35 кет. по контуру поля № 7, розгляд вказаного питання на засіданні виконавчого комітету за участю заявника). Також суд першої інстанції послався на загальні положення Закону України «Про звернення громадян» і Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не врахувавши при цьому, що вказані нормативні акти, і в тому числі Конституція України, зобов'язують органи місцевого самоврядування розглядати звернення громадян в межах своїх повноважень. Апелянт зазначив, що 22.05.2003 року був прийнятий Закон України № 858- IV «Про землеустрій», який визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. За таких обставин апелянт вважає, що не переславши заяву ОСОБА_2 за належність а надавши йому у встановлені законом строки аргументовану відповідь роз'яснювального характеру у межах повноважень та у спосіб і строк, передбачений чинним законодавством, апелянтом ніяким чином не було порушено права і законні інтереси чи свободи ОСОБА_2, не створено перешкоди для здійснення заявником його прав і законних інтересів чи свобод, в тому числі не обмежило і не позбавило права власності на земельну ділянку, державний акт на яку заявник отримав ще 16.12.2002 року.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,2545 га., яка розташована Херсонська область, Новомиколаївська сільська рада ( за межами населеного пункту), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданий 21.04.2011 р.

15.12.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до голови Новомиколаївської сільської ради ОСОБА_3 із заявою, в якій просив створити депутатську групу і доручити їй виїхати на контур поля та перевірити наведені ним факти щодо відсутності чи наявності справної і діючої зрошувальної меліоративної системи поля № 7; щодо наявності чи відсутності зрошувальної машини на контурі поля № 7; щодо місця проходження ЛЁП - ВЛ - 35 квТ. по контуру поля № 7, інші наведені факти у вказаній заяві просив розглянути після проведеної роботи створеною комісією на контурі поля № 7 за його участю, попередньо надавши можливість ознайомитись з прийнятим рішенням цієї комісії.

29 грудня 2017 року голова сільради ОСОБА_3 листом за вих.. № 02-23-75 повідомила позивача про те, заява ОСОБА_2 розглянута, але не може бути задоволена. Вказана відмова обґрунтована тим, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Оскільки спірні земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту та спір виник між ОСОБА_2, як фізичною особою, і юридичними особами, що виготовляли технічну документацію і передавали земельні ділянки у власність, тому вирішення даного земельного спору відповідно до вимог чинного законодавства відноситься до компетенції Скадовського районного суду, куди і слід звернутися з позовною заявою.

11 січня 2018 року позивач повторно звернувся до голови Новомиколаївської сільської ради ОСОБА_3 з заявою, в якій просив повторно перевірити на засіданні виконавчого комітету сільради наведені факти і аргументи та вимоги, викладені в заяві від 17.12.2017 року, за участю ОСОБА_2 та участю колишнього голови Новомиколаївської сільради ОСОБА_5, землевпорядника сільради ОСОБА_6 і працівника сільради ОСОБА_7

24 січня 2018 року голова сільради ОСОБА_3 листом за вих.. № 02-23-01 повідомила позивача про те, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і там же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. При цьому, повідомила, що за результатами розгляду сільська рада дійшла висновку про залишення заяви без задоволення, оскільки порушені в ній питання згідно ч. 3 ст. 24, ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не відносяться до компетенції сільської ради.

09.02.2018 р. позивач втретє звернувся до голови Новомиколаївської сільської ради ОСОБА_3 з заявою, в якій просив створити депутатську групу для перевірки наявності з 2002 року по теперішній час справної і функціонуючої меліоративної (зрошувальної) системи на контурах поля № 7, 8 Новомиколаївської сільської ради та з'ясування місця проходження з 2002 року по теперішній час на контурі поля № 7 Новомиколаївської сільради ЛЕП - ВЛ - 35 кВ. Витребувати від землевпорядника Новомиколаївської сільради документи за переліком. Розглянути об'єктивно, всебічно і вчасно на засіданні виконавчого комітету сільради відомості та вимоги звернень позивача від 17.12.17 р. та 11.01.18 р.

27 лютого 2018 року голова сільради ОСОБА_3 листом за вих.. № 02-23-09 повідомила позивача про те, що його заява розглянута, проте не підлягає задоволенню, оскільки за змістом заява є повідомленням про скоєння кримінального правопорушення, а вирішення таких заяв віднесено до компетенції правоохоронних органів (Скадовське відділення поліції ), які наділені повноваженнями на проведення слідчих дій тощо. При цьому, ОСОБА_2 було роз'яснено, що для вирішення порушеного ним питання по суті, він вправі звернутися до Скадовського відділення поліції із заявою про скоєння кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із вказаними відповідями голови сільради ОСОБА_3, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у органу місцевого самоврядування повноважень на вирішення питань, викладених у заяві позивача, що головою сільради ОСОБА_3, як посадовою особою органу місцевого самоврядування, не була здійснена перевірка наведених позивачем фактів, не вчинено певних дій, передбачених чинним законодавством, що дає підставу визнати заяву позивача від 15.12.2017 року такою, що не розглянута по суті, а дії голови сільради ОСОБА_3 протиправними.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Стосовно питання щодо законності дій голови сільради ОСОБА_3 при розгляді заяв позивача щодо створення Новомиколаївською сільською радою депутатської групи для проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час виділення ОСОБА_2, а також розгляду цього питання на засіданні виконавчого комітету сільської ради за його участю, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 року (далі - Закон №393/96-ВР).

Відповідно до статті 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. (стаття 4 цього Закону).

Частиною 3 статті 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Згідно статті 18 названого Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Частиною 3 ст. 12 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач у заяві від 15.12.2017 р., а також у наступних своїх заявах просив голову сільради ОСОБА_3 створити депутатську групу для встановлення факту наявності чи відсутності на контурах полів №7,8 справної функціонуючої меліоративної (зрошувальної) мережі на зрошувальних машин і встановити місце проходження ЛЕП-ВЛ-35 квт. по контуру поля № 7 та перевірити інші факти, викладені в цій заяві, та розглянути вказані питання на засіданні виконавчого комітету за його участю. Вказана заява вмотивована переліком обставин, з якими позивач безпосередньо пов'язує своє прохання, зокрема, тим, що 16.12.2002 р. він отримав державний акт на право приватної власності на землю та плани зовнішніх меж земельних ділянок, які розташовані на контурі поля №7 Новомиколаївської сільради. При цьому, звернув увагу на той факт, що виготовлення Технічної документації зі складання державних актів на право власності на землю загальною площею 580.83 га. громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9 та іншим (всього 158 чол., 168 паїв) за рахунок земель колишнього КСП "Лідія" Новомиколаївської сільради Скадовського району Херсонської області Книги 1 (№№ 1 -77) та Книги 2 (№№ 78-158) (далі Технічна документація) було здійснено за свідомого і умисного фальшування документів головою, землевпорядником Новомиколаївської сільради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за повного відсторонення громадян від контролю за виготовленням вказаної Технічної документації. Крім того, вказано, що у Державних актах на право приватної власності, зазначені плани зовнішніх меж земельних ділянок, які згідно ситуаційного плану, приєднаного до Технічної документації на контурі поля № 7, мають позначку 7-Г6 та 7-17, експлікації земель земельна ділянка 7-16 становить 3,17 га., з яких 0.13 га. богар та 3.04 га. зрошення, а земельна ділянка 7-17 становить 3.19 га., з яких 0.13 га богар та 3.06 га зрошення. Однак на день складання державних актів на контурі поля № 7 була відсутня справна і діюча меліоративна система зрошення, а тому відповідно до ст. 26 Земельного кодексу земельні ділянки не могла бути зрошувальними. Більш того, обов'язком Скадовської РДА згідно ч. 2 ст. 20 Земельного Кодексу необхідно було прийняти рішення зміну цільового призначення вказаних земельних ділянок та перевести землі на контурі поля № 7 богарні, по земельних ділянках 7-16 та 7-16 проходила ЛЕП -ВП-35 квТ., яка у ситуаційному неправомірно позначена на іншій стороні контуру поля №7, в результаті чого земельні ділянки 7-49 незаконно збільшені на 0, 23га. кожна, а земельні ділянки 7-16 і 7-17 незаконно зменшені на 0.23 га. кожна.

Проте, як вбачається з листів-відповідей голови сільради ОСОБА_3 від 29.12.2017 р., 24.01.2018 р., 27.02.2018 р., то за позицією відповідача, обставини, викладені позивачем у його неодноразових заявах, є відомостями, які свідчать про наявність земельного спору між ОСОБА_2 та юридичними особами при виготовленні землевпорядної документації та передачі земельних ділянок у власність, а також про факти вчинення колишніми працівниками Номиколаївської сільради кримінальних правопорушень, а тому було зроблено висновок про не віднесення до повноважень органу місцевого самоврядування вирішення вказаних питань та надано роз'яснення щодо звернення до органів національної поліції або суду.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що у повторній заяві від 11.01.2018 р., ОСОБА_2 звернув увагу відповідача на відсутність будь-якого земельного спору.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно зазначено, що при розгляді заяви позивача від 15.12.2017 року відповідачем було досліджено питання лише щодо порушення прав позивача колишніми посадовими особами Новомиколаївської сільради та іншими державними органами при виготовленні технічної землевпорядної документації та передачі земельних ділянок у власність позивачу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що прохальна частина заяви позивача від 15.12.2017 р. містить інші питання, а саме, щодо перевірки - чи має місце факт наявності чи відсутності на контурах полів № 7, 8 справної функціонуючої меліоративної (зрошувальної) мережі на зрошувальних машин та місце проходження ЛЕП-ВЛ-35 квт. по контуру поля № 7, що на думку позивача порушує його права власності на земельну ділянку, яка фактично не є зрошувальною.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що у неодноразових відповідях на заяви позивача відповідачем був зроблений висновок про відсутність у органу місцевого самоврядування повноважень на вирішення питань, викладених у заяві позивача.

Що стосується посилань апелянта на те, що жоден нормативний акт не зобов'язує орган місцевого самоврядування створювати депутатську групу і проводити за межами населеного пункту перевірка питання чи має місце факт наявності чи відсутності на контурах полів № 7, 8 справної функціонуючої меліоративної (зрошувальної) мережі і зрошувальних машин та місце проходження ЛЕП-ВЛ-35 квт. по контуру поля № 7, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що статтею 7 Закону №393/96-ВР передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Крім того, судом першої інстанції вірно зауважено, що зробивши такий висновок, відповідач зобов'язана була в термін не більше п'яти днів перенаправити таке звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення, або як це вимагає ст. 7 Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів наголошує на тому, що у даній спірній ситуації, за позицією відповідача заява позивача від 15.12.2017 року була розглянута з наданням роз'яснень позивачу щодо належного органу, який має вирішити такі питання, що не узгоджується з вказаною вище нормою Закону.

Також колегія суддів зазначає, що приписи статті 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачають право заявника бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, яке забезпечується обов'язком органу місцевого самоврядування на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Однак, відповідачем не виконано покладеного на нього обов'язку щодо запрошення позивача на розгляд та вирішення заяви останнього в його присутності.

Пунктом 18 ч. 4 ст. 42 Закону №280/97-ВР передбачено, що до повноважень сільського, селищного, міського голови віднесено, зокрема, забезпечення на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що головою сільради ОСОБА_3, як посадовою особою органу місцевого самоврядування, не була здійснена перевірка фактів, викладених в заяві ОСОБА_2 від 15.12.2017 р., не вчинено певних дій, передбачених чинним законодавством, що дає підставу суду визнати заяву позивача від 15.12.2017 року такою, що не розглянута головою сільради ОСОБА_3 по суті.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем допущено порушення вимог Закону України "Про звернення громадян" щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 15.12.017 року по суті, а відтак вказана бездіяльність голови сільради ОСОБА_3 є протиправною.

Щодо доводу відповідача про зловживання позивачем своїми процесуальними правами з посиланням на судові рішення у адміністративній справі № 2-а-1/11, у цивільній справі №2-9/11, які набрали законної сили, та, на думку відповідача, є доказом вирішення спірних питань, які є предметом розгляду у даній справі, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно не взято до уваги вказаний довід відповідача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається зі змісту постанови Скадовського районного суду від 03 серпня 2011 року у адміністративній справі № 2-а-1/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 та інших громадян (всього 12 осіб) до Новомиколаївської сільської ради про зобов'язання надати відповіді на звернення, стягнення моральної шкоди та рішенням Скадовського районного суду від 03 серпня 2011 року у цивільній справі № 2-9/11 за позовом ОСОБА_2 та інших (всього 4 особи) до Скадовської районної державної адміністрації, Скадовського районного відділу земельних ресурсів, Новомиколаївської сільської ради, Державного підприємства "Херсонський інститут землеустрою", Головного управління земельних ресурсів Херсонської області про визнання незаконним розпорядження, відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд не вбачає підстав для висновку про наявність судових рішень, які набрали законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с. 55-56).

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а саме, шляхом визнання протиправною бездіяльності голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 15.12.2017 р. за вх. № 75-02-23., та зобов'язати голову Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.12.2017 р. за вх. № 75-02-23 за його участю відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації за відрив від звичайних занять в сумі 537, 84 грн., суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до частини другої статті 135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачуються іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з клопотання позивача від 23.06.2018 р. та наведеного в ньому розрахунку компенсації за відрив від звичайних занять в сумі 537,84 грн., то вказана сума складається з розміру мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі з 1 січня 2018 р. - 22,41 гривні помноженої на 8 годин, що дорівнює 179,28 грн. за робочий день. В урахуванням фактичного приїзду тричі до суду, а саме, 11.04.2018 р., 30.05.2018 р., 23.06.2018 р., тому позивачем було визначено розмір компенсації за відрив від звичайних занять в сумі 537,84 грн. ( 179,28 грн. х 3 дні).

Суд не погоджується з вказаним розрахунком позивача, оскільки він зроблений без урахування фактичного часу участі позивача при розгляді даної справи.

При цьому, матеріали справи не місять доказів того, що позивач приймав участь у розгляді справи 11.04.2018 р., 30.05.2018 р. Натомість, відповідно до протоколу судового засідання, яке відбулось 23.05.2018 р., в даному судовому засіданні позивач участі не приймав, оскільки 22.05.2018 р. надав телефонограму про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу судового засідання, 23.06.2018 р., тривалість даного судового засідання за участю позивача склала 3 години, а тому з урахуванням фактичного часу його участі у судовому засіданні компенсація за відрив від звичайних занять повинна складати 21,41 грн. х 3 год. = 67,23 грн.

Разом з тим відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволені позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені положення, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме компенсація за відрив від звичайних занять в розмірі 33 гривень 62 копійок (67,23 грн/2).

Щодо витрат, пов'язаних з переїздом до Херсонського окружного адміністративного суду в сумі - 1 180,17 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ці витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки з наданих позивачем фіскальних чеків ПАТ "Укрнафта" АЗС 21/005 м. Скадовська, неможливо зробити висновок про те, що ці квитки придбавалися саме для прибуття позивача у судове засідання, а саме 23.06.2018 р., оскільки датами формування вказаних чеків є 15.03.2018 р., 11.05.2018 р., 07.06.2018 р.

Щодо вимог позивача про компенсацію йому інших судових витрат, пов'язаних із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З огляду на вказані приписи зазначеної статті КАС України, колегія суддів вважає, що вищевказані витрати позивача, не можуть бути стягнуті з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача, оскільки не є витратами, у розумінні статті 132 КАС України.

Разом з тим, щодо позовних вимог про відшкодування з відповідача моральної шкоди, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

На підставі ч.1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Позивачем не надано до суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та завданням йому моральної шкоди, а також не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування сума моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів критично сприймає доводи позивача щодо того факту, що з 20.12.17 р. по 25.12.17 р. він проходив курс лікування в Новомиколаївській амбулаторії ЗПСМ на денному стаціонарі, що підтверджується довідкою від 25.12.2017 року Скадовського центру первинної медико-санітарної допомоги амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Новомиколаївка, оскільки відповідь на звернення позивачу надіслана 29.12.2017 року, тобто вже після госпіталізації ОСОБА_2

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду, прийняте 14 серпня 2018 року - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 про визнання бездіяльності, дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, в частині стягнення з голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн. - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Голови Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_3 про визнання бездіяльності, дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.І. Шляхтицький