Справа № 826/6976/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2019 року № 826/6976/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник-1» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Житлово-будівельний кооператив «Вагоноремонтник-1» (далі - позивач, ЖБК «Вагоноремонтник-1») до Головного управління Держпраці у Київській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Київській області), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 17.05.2017 № 342 про накладення штрафу на ЖБК «Вагоноремонтник 1» у розмірі 9 600 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно накладено штраф за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, оскільки позивач не створював перешкод і допустив до проведення перевірки, підписавши направлення на проведення перевірки. Крім того, позивач зазначив, що ненадання усіх необхідних документів до проведення перевірки обумовлено лише їх відсутністю у позивача з об'єктивних причин через протиправні дії колишнього голови правління ЖБК, у зв'язку з чим вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2017 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що під час здійснення заходів державного контролю посадову особу відповідача, яка прибула на місце здійснення господарської діяльності для проведення позапланової перевірки, позивачем створено перешкоду для проведення перевірки шляхом ненадання документів, а тому при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, у спосіб та у межах повноважень, наданих чинним законодавством України.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи положення частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України за згодою сторін судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2017 ГУ Держпраці у Київській області на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 01.04.2017 за згодою Державної служби України з питань праці від 20.04.2017 №4647/4/4.2-ДП-17 виписано направлення №971 на проведення позапланової перевірки ЖБК «Вагоноремонтник-1».

На підставі вказаного направлення від 25.04.2017 №971, наказу ГУ Держпраці у Київській області від 25.04.2017 №1172 з метою розгляду питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_1, за згодою від 20.04.2017 №4647/4/4.2-ДП-17 службовою особою ГУ Держпраці у Київській області здійснений вихід для проведення позапланової перевірки зі здійснення державного нагляду (контролю) законодавства про працю у ЖБК «Вагоноремонтник-1» за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 3.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 10.05.2017 №26-235/546.

Перевіркою встановлено, що при ознайомленні з направленням представник ЖБК «Вагоноремонтник-1» створив перешкоду для виконання покладених завдань на посадову особу ГУ Держпраці у Київській області щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про працю, шляхом ненадання документів для проведення перевірки додержання законодавства про працю, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 259 КЗпП України, ст.16 Конвенції МОП №81, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1985-IV «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96.

На підставі підпункту 54 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 та на підставі абзацу 6 частини 2 статті 265 КЗпП України ГУ Держпраці у Київській області винесено постанову від 17.05.2017 №342, якою накладено на ЖБК «Вагоноремонтник-1» штраф у розмірі 9 600,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 259 Кодексу Законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 та 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390 (в редакції, чинній на час проведення перевірки), право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

При цьому статтею 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» також зазначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Стаття 6 вказаного Закону передбачає підстави для здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю), якими є, зокрема: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Згідно з частиною 5 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Поряд з цим, згідно з абзацом 4 пункту 3 Порядку № 390 позапланові перевірки проводяться за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування та здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 390 Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 390 за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Таким чином, інспектори з питань праці територіальних органів Держпраці України наділені повноваженнями щодо проведення позапланових перевірок, у тому числі з підстав перевірки обґрунтованих звернень фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав та мають право під час перевірок пред'являти вимоги про надання документів, необхідних для проведення перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 01.04.2017 ГУ Держпраці у Київській області ініційовано проведення перевірки ЖБК «Вагоноремонтник-1», у зв'язку з чим виписано направлення №971 на проведення позапланової перевірки від 25.04.2017 №971.

Згідно направлення перевірка мала бути проведена в період з 26.04.2017 по 12.05.2017.

На підставі вказаного направлення від 25.04.2017 №971 та наказу від 25.04.2017 №1172 головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Кравчук А.М. вийшов на адресу ЖБК «Вагоноремонтник-1» з метою проведення перевірки. Проте, як стверджує відповідач, представник ЖБК «Вагоноремонтник-1» ОСОБА_3 створила перешкоду для проведення перевірки.

В той час, як зазначила у своїх поясненнях ОСОБА_3, що долучені до матеріалів справи, ЖБК «Вагоноремонтник-1» є неприбутковою організацією, що створена у 1979 році, на посаді голови правління кооперативу з 11.09.2007 працювала ОСОБА_1 Після переобрання 15.02.2017 голови правління ЖБК, колишня голова правління ОСОБА_1 не передала усі справи по кооперативу новопризначеному керівнику та почала подавати скарги та звернення щодо проведення перевірки кооперативу.

В підтвердження зазначеного в матеріалах справи міститься акт прийому-передачі справ і документів ЖБК «Вагоноремонтник-1» від 15.02.2017, яким зафіксовано, що при усуненні з посади голови правління ОСОБА_1, остання передала справи не в повному обсязі, а ОСОБА_4 (новопризначений голова правління згідно протоколу зборів №5 від 15.02.2017) прийняла документи згідно переліку, вказаному в реєстрах, складених до акту.

Крім того, загальними зборами членів ЖБК 24.03.2017 подавалась заява до начальника Дніпровського УП України в м. Києві щодо необхідності провести перевірку на незаконні дії ОСОБА_1 та вжити заходів щодо внесення даних до ЄРДР та притягнення у зв'язку з цим до відповідальності ОСОБА_1

Дніпровське УП України в м. Києві надіслало позивачу відповідь від 22.06.2017, згідно якої повідомило позивача про прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР у зв'язку з відсутністю виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення.

Вказане рішення та дії оскаржені позивачем до Дніпровського районного суду м. Києва.

Окрім того, позивачем подано позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання дій незаконними, витребування майна з чужого незаконного володіння (справа №755/14562/17).

Представник позивача стверджує, що 05.05.2017 до ЖБК «Вагоноремонтник-1» прибув головний державний інспектор Держпраці Кравчук А.М., вручив направлення на перевірку, з яким ознайомлено в.о.голови правління ОСОБА_4 та яке було нею ж підписане. До того ж, усі наявні у кооперативу на той час документи були надані головному державному інспектору разом з письмовими поясненнями від 05.05.2017 №003. Про отримання 05.05.2017 вказаних документів посадовою особою Держпраці Кравчуком А.М. свідчить його розписка та підпис на вказаних поясненнях, в яких було зазначено про вищевикладені обставини та причини неможливості подання усіх необхідних документів.

В контексті наведеного вбачається, що підписавши вручене направлення на проведення перевірки та на вимогу інспектора подано наявні документи і пояснення з приводу причин неможливості подати усі інші необхідні документи, позивач фактично допустив перевіряючого до проведення перевірки та жодних перешкод не вчиняв.

Більш того, представник позивача наголошував як у позовній заяві, так і у поясненнях, що позивач не мав наміру перешкоджати проведенню перевірки, а лише зазначив про відсутність документів, які потрібні були для проведення перевірки.

Недопущення до проведення перевірки полягає у незаконній відмові в допуску до перевірки, а створення перешкод - в активних діях, активній поведінці посадової особи об'єкту відвідування, яка вчиняється вже після початку проведення перевірки, та яка направлена на перешкоджання інспектору праці під час здійснення інспекційного відвідування отримувати необхідну для цього інформацію та належним чином реалізувати свої повноваження.

Тому, на думку суду факт відмови від допуску до проведення перевірки чи створення перешкод у проведенні перевірки не підтверджений належними засобами доказування.

Суд вважає, що ненадання усіх необхідних документів для проведення відповідної перевірки не може бути підставою вважати це недопуском чи створенням перешкод у проведенні перевірки за наявності об'єктивних причин щодо неподання потрібних документів.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Аналіз наведених обставин в сукупності, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано прийшовши до висновку про винуватість позивача у вчиненні порушення щодо недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю чи створення перешкод у її проведенні.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник-1» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, 3) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 17.05.2017 №342 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ЖБК «Вагоноремонтник-1» у розмірі 9 600 грн.

Стягнути на користь Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник-1» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур