Справа № 336/7084/18
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 336/7084/18
провадження № 2-а/336/21/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського відділення № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Поліщука А.Ю. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення НК № 290327 від 07.11.2018 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. та справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

В обгрунтування позову зазначив, що 07.11.2018 р. він керував транспортним засобом в складі тягача марки TAD FT XF 105.510 (номерний знак НОМЕР_1) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_2).

07.11.2018 р. 78 км автомобільної дороги Київ-Одеса, ТЗ було зупинено інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква УПП в Київській області Пискун А.Ю. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 290327.

Відповідно до вище вказаної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові, водій, керуючи ТЗ, порушив правила перевезення великогабаритних вантажів, а саме: перевозив вантаж, ширина якого перевищує габарити 2,6 м та висота 4 м, без узгодження з органом Національної поліції України МВС, чим порушив п.22.5 ПДР України, та накладено штраф у розмірі 510 грн.

Винесену постанову позивач вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв.

Суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, працівник поліції вказав, що позивачем було порушено п.22.4 ПДР України.

Згідно п.22.4 ПДР України вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 метр, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.03 цих Правил.

Тобто, відповідач невірно визначився з кваліфікацією його дій за порушення п.22.4 ПДР України.

07.11.2018 р. він дійсно здійснював перевезення вантажу, а саме комбайну «NEW HOLLAND ТС 5080», даний факт підтверджується товарно-транспортною накладною № 06112018/01 від 06.11.2018 р.

Ширина вантажу при транспортуванні є меншою за 3,5 м, даний факт підтверджено витягом з технічних характеристик вантажу.

Відповідно до п.27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 р. - супровід автомобілем прикриття обов'язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Враховуючи вищезазначене, у разі перевищення ширини вантажу - 3,5 м, а довжини - 24 м, супровід автомобілем прикриття є обов'язковим. Оскільки вантаж, що перевозився, не перевищує ширину 3,5 м, тому й не потребує супровід автомобілем прикриття.

Відповідач не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати наявність порушення нормативно встановлених парамертів (ширина 2,6 м, висота 4 м).

Ухвалою судді від 12.12.2018 р. було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16.01.2019 р.

16.01.2019 р. розгляд справи було відкладено на 20.02.2019 р. у зв'язку з притягненням у справі співвідповідача - поліцейського батальйону № 1 роти № 2 БПП в м.Біла Церква УПП в Київській області Поліщука А.Ю.

Позивач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в поданій до суду позовній заяві просить суд розглядати справу без його участі.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ст.194 КАС України.

Відповідач Поліщук А.Ю. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Представник БПП у м.Біла Церква УПП у Київській області ДПП в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, до суду подано відзив на позовну заяву (а.с.29-34).

На підставі п.1 ч.3 ст.205 КАС України, суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

Вивчивши обставини справи, приймаючи до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Стосовно допущених порушень правил дорожнього руху та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвержених Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 р. передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.22.4 ПДР України, затвержених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р., вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 метр, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.03 цих Правил (розпізнавальні знаки).

Із змісту спірної постанови слідує, що позивачем здійснювалося перевезення вантажу - комбайну, без супроводу (а.с.36).

Водночас, у постанові серії НК № 290327 від 07.11.2018 р. відповідач Поліщук А.Ю., який виніс оскажувану постанову, не зазначив вид та найменування приладів, які використовувалися для таких вимірювань.

Таким чином, під час винесення спірної постанови поліцейським не були визначені конкретні розміри вантажу, перевезення якого здійснював позивач.

Процес визначення розмірів великогабаритних (великовагових) вантажів передбачений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені Постановою КМУ № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Зокрема, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.1).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6).

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури (пп.12-14).

Відповідно до п.п.16, 18, 19 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контрою із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контрою уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п.20).

07.11.2018 р. ОСОБА_1 дійсно здійснював перевезення вантажу, а саме комбайну «NEW HOLLAND ТС 5080», даний факт підтверджується товарно-транспортною накладною № 06112018/01 від 06.11.2018 р. (а.с.6).

Ширина вантажу при транспортуванні є меншою за 3,5 м, даний факт підтверджено витягом з технічних характеристик вантажу.

В оскаржуваній постанові відповідач не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем під часу зупинки.

Згідно приписів ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, спірна постанова не містять посилань на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення, окрім оскаржуваної постанови, відповідачем не представлено.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів суд виходить з наступного.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Ст.251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справ протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

На підставі наведеного, відповідачем Поліщуком А.Ю. неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, а складену інспектором поліції постанову, за наведених обставин, не можна вважати належними і допустимими доказом по справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є законним та обгрунтованим в частині позовиних вимог, пред'явлених до відповідача Поліщука А.Ю., через що позов в частині скасування постанови серії НК № 290327 від 07.11.2018 р. та закриття провадження у справі підлягає задоволенню, з викладених вище мотивів.

Разом з тим, ч.1 ст.46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно п.9 ч.1 ст.4 КАС України відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

В п.7 зазначеної норми дано визначення суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з того, що позивачем оспорюється постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена поліцейським відділення № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Поліщуком А.Ю., як суб'єктом владних повноважень, то саме він є належним відповідачем у даній справі, а в задоволенні вимог ОСОБА_1, пред'явлених до батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції слід відмовити, оскільки зазначене управління є неналежним відповідачем.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського відділення № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Поліщука А.Ю. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 290327 від 07.11.2018 р., складену поліцейським відділення № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Поліщуком А.Ю., про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині вимог пред'явлених до батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Дмитрюк