Справа № 560/3685/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3685/18

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

26 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення рішення- м.Хмельницький, дата складення повного тексту судового рішення- 07.12.2018 р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом , в якому просив зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату призначеної йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з розрахунку 55% відповідних сум грошового забезпечення.

Позов мотивований тим, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України через хворобу за п. 64 "Б" (через хворобу) та отримує пенсію за вислугу років в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за наявності вислуги років на день звільнення 20 років , з розрахунку 50% відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки на момент виникнення у нього права на перерахунок пенсії 01.01.2016 року, ст. 13 Закону №2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років в розмірі 55% грошового забезпечення призначається також особам, звільненим зі служби на підставі п. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, а саме через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби, вважає, що має право на перерахунок пенсії з розрахунку 55% відповідних сум грошового забезпечення, як особа, що звільнена з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил через хворобу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року ОСОБА_2 у позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Зокрема зазначає, що право щодо перерахунку пенсії з 01.01.2016 року відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІ «Звільнення зі служби в поліції», та ст.ст. 13,51,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є правомірним, як таке, що відповідає нормам матеріального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає законним, обгрунтованим, просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), відповідно до ч. 1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно Наказом №431 о/с від 27.11.2008 "По особовому складу", підполковника міліції ОСОБА_2, начальника відділу інженерно-технічних та економічних досліджень науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС, на підставі рапорту ОСОБА_2 від 14.10.2008 та свідоцтва про хворобу від 10.11.2008 №859, звільнено з 30.11.2008 року в запас Збройних Сил за п. 64 "Б" (через хворобу) (арк. спр. 14).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 10.11.2008 №859, виданого військово-лікарською комісією УМВС України в Хмельницькій області (форма свідоцтва затверджена Наказом МВС України № 85 від 06.02.2001) ОСОБА_2 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Захворювання, так, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (арк. спр. 15).

Відповідно до Протоколу за пенсійною справою - НОМЕР_1 (МВС) від 16.12.2008, ОСОБА_2 з 01.12.2008 довічно призначено пенсію за вислугу років (20 років), основний розмір пенсії - 50% грошового забезпечення (арк. спр. 22).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2018 по справі №686/24309/17 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 згідно постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області №52/121/49-2017 від 12.05.2017 року (арк. спр. 43-46).

За результатами перерахунку, проведеного 23.05.2018, позивачу перераховано з 01.01.2016 пенсію за вислугу років, основний розмір пенсії - 50% грошового забезпечення, підстава перерахунку - рішення суду (арк. спр. 47).

19.10.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 17.10.2018, в якій просив провести перерахунок пенсії у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення, оскільки згідно з витягом з Наказу №431 о/с від 27.11.2008, який наявний в пенсійній справі, його звільнено за хворобою, а тому, відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на додаткові 5% від сум грошового забезпечення (арк. спр. 51).

Листом від 01.11.2018 за №2409/3-8 відповідач повідомив ОСОБА_2, що оскільки з 30.11.2008 наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 27.11.2008 № 431о/с, він звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п. 64 «Б» (через хворобу), а не згідно пунктів 2,3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», підстав для проведення перерахунку пенсії з урахуванням 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області немає (арк. спр. 52).

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для проведення перерахунку пенсії з врахуванням підстав звільнення, передбачених пунктами 2,3 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, немає.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( в редакції станом на час призначення пенсії 01.12.2008 р.) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Аналізуючи наведену норму, слід дійти висновку, що визначальним критерієм для встановлення розміру пенсії (50% чи 55% відповідних сум грошового забезпечення ) є підстава звільнення особи з військової служби. Зокрема, пенсія в розмірі 55% встановлюється звільненим військовослужбовцям виключно у двох випадках: звільнення у відставку за віком або звільнення у відставку за станом здоров'я. При цьому апеляційний суд зазначає, що така підстава звільнення повинна бути зазначена у наказі про звільнення.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 30.11.2008 року було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 пп. «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року та призначено пенсію за вислугу років.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» 2232-XII від 22.03.1992 року звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року (далі Положення №114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Згідно із п.62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обов'язок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

В п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років. Тобто, граничний вік перебування на військовій службі у званні підполковника міліції встановлено для позивача до 50 років.

Відповідно до п.64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу у відставку врегульоване п.65 Положення №114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.11.2008 року був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України через хворобу за п.п. «б» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а не у відставку через хворобу за п.п. «б» п.65 вказаного Положення.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не було підстав призначати ОСОБА_2 пенсію у розмірі 55% грошового забезпечення, оскільки з урахуванням вислуги років позивача розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення, може призначатися лише особам, звільненим з військової служби у відставку.

Доводи позивача про те, що на момент виникнення у нього права на перерахунок пенсії 01.01.2016 року ст. 13 Закону № 2262-XII було передбачено, що пенсія за вислугу років в розмірі 55% грошового забезпечення призначається також особам, звільненим зі служби на підставі п. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, а саме через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Закон № 580-VIII набув чинності з 07.11.2015 року, тобто після звільнення позивача зі служби, не має зворотної дії в часі і ним, чи іншими законами не передбачено зміни формулювання підстав звільнення зі служби співробітників міліції, які були звільнені до набрання чинності цим законом і відповідного перерахунку пенсії.

Доводи апеляційної скарги про звуження прав і соціальних гарантій із внесенням змін до законів у даному випадку безпідставні, оскільки фактично звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії не відбулось. Так само як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

Суд вважає, що рішення пенсійного органу стосовно позивача у цій справі узгоджується з принципом верховенства права, який гарантований статтею 8 Конституції України.

Рішення пенсійного органу стосовно позивача у цій справі ґрунтується на положеннях чинного закону, відступ від якого напряму б суперечив частині другій статті 19 Конституції України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до витлумачення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи наведені правові норми, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, розглянута судом у спрощеному провадженні без виклику сторін, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 лютого 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В.