Справа № 688/518/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

м. Київ

справа №688/518/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11900/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Анцупової Т.О., Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року (головуючий суддя Сапальова Т.В., судді: Матохнюк Д.Б., Боровицький О.А.) у справі №688/518/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» до Шепетівської міської ради Хмельницької області про скасування рішення VI сесії Шепетівської міської ради VIІ скликання №36 від 21 січня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до Шепетівської міської ради Хмельницької області (далі по тексту - відповідач), в якому просило скасувати рішення VІ сесії Шепетівської міської ради VІІ скликання № 36 від 21 січня 2016 року.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що 02 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. концесійний договір, об'єктом якого є цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж». Рішенням ХХІІІ сесії Шепетівської міської ради VI скликання № 10 від 26 квітня 2012 року ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» визнано виконавцем послуг з централізованого опалення в м.Шепетівка. Рішенням VI сесії Шепетівської міської ради VII скликання № 36 від 21 січня 2016 року ухвалено повернути до комунальної власності цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Шепетівське підприємство теплових мереж», створити комісію з приймання-передачі в складі згідно з додатком до цього рішення. Наголошено на тому, що відповідачем порушено порядок прийняття такого рішення, зокрема в частині дотримання Регламенту Шепетівської міської ради, порядку оприлюднення проекту рішення, погодження його з Хмельницьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України. Позивач зауважував, що рішенням Господарського суду Хмельницької області по справі №924/884/15 від 20 жовтня 2015 року було задоволено позов відповідача про розірвання договору концесії та вирішено видати наказ. При цьому відповідача було повідомлено про оскарження в касаційному порядку відповідних рішень господарських судів, і станом на час розгляду справи у суді першої інстанції вказані рішення скасовані та направлені до суду першої інстанції на новий розгляд, а тому договірні відносини продовжують діяти.

Постановою Шепетівського міськрайоного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року позов ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» до Шепетівської міської ради Хмельницької області про скасування рішення VI сесії Шепетівської міської ради VII скликання № 36 від 21 січня 2016 року задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення VI сесії Шепетівської міської ради VII скликання № 36 від 21 січня 2016 року «Про повернення цілісного майнового комплексу».

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року апеляційну скаргу Шепетівської міської ради Хмельницької області задоволено повністю. Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" до Шепетівської міської ради про скасування рішення VІ сесії Шепетівської міської ради VІІ скликання № 36 від 21 січня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" до Шепетівської міської ради про скасування рішення VІ сесії Шепетівської міської ради VІІ скликання № 36 від 21 січня 2016 року відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 02 грудня 2011 року між ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» та Шепетівською міською радою Хмельницької області було укладено Концесійний договір, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 5076, згідно з пунктів 1, 2 якого концесієдавець (відповідач) надав строком на 12 років концесіонеру (позивачу) право істотно поліпшувати та здійснювати управління (експлуатацію) об'єкта концесії, з метою задоволення громадських потреб у сфері теплопостачання за умови сплати концесійних платежів та виконання інших умов цього договору. Об'єктом концесії за цим договором є цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж».

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року у справі №924/884/15 позов Шепетівської міської ради до ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» про розірвання концесійного договору задоволено, а саме: розірвано концесійний договір від 02 грудня 2011 року, укладений між Шепетівською міською радою та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест», посвідчений нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., зареєстрований в реєстрі № 5076, стягнуто 1218 грн. судового збору та ухвалено видати наказ.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 січня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» залишено без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року у справі №924/884/15 - без змін.

У зв'язку з вказаним відповідач прийняв на VI сесії Шепетівської міської ради VII скликання рішення № 36 від 21 січня 2016 року, згідно з яким зобов'язав позивача повернути до комунальної власності цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Шепетівське підприємство теплових мереж», яке було передано за договором концесії від 02 грудня 2011 року та акту приймання-передачі до нього ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» з проведеними поліпшеннями цього майна (пункт 1 Рішення).

Позивач вважає, що таке рішення є протиправним, оскільки Шепетівська міська рада порушила його право на володіння та розпорядження власними активами, у зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що чинне законодавство передбачало інший порядок регулювання відносин, ніж той, який обрав відповідач, приймаючи оскаржуване рішення. Крім того, відповідачем було порушено порядок його прийняття.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачені законодавством. З огляду на встановлений обов'язок концесіонера повернути об'єкт концесії внаслідок припинення договору на підставі рішення суду, яке набрало законної сили на момент виникнення спірних правовідносин, порушення прав позивача відсутні. Допущені відповідачем порушення Регламенту Шепетівської міської ради не впливають на правомірність вимоги органу місцевого самоврядування про повернення майна в комунальну власність.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що оскаржуваним рішенням було порушено його права, оскільки пункт 5 рішення №36 від 21 січня 2016 року передбачає заборону позивачу вчиняти будь-які дії щодо вибуття активів підприємства, технічної документації на обладнання, бази абонентського відділу та іншої, створеної в процесі виконання концесійного договору, документації, що суперечить статтям 133, 134, 139 ГК України. Зауважено, що пункт 15 Концесійного договору встановлює, що повернення майна об'єкта концесії здійснюється у десятиденний строк після припинення дії договору і оформляється актом-приймання-передачі. Разом з тим, відповідач не дотримався вказаних вимог та вже на третій день виніс оскаржуване рішення. Скаржник також вважає, що відповідачем не було оприлюднено проект оскаржуваного рішення та не дотримано порядку прийняття невідкладного рішення.

Відповідач правом на подання заперечень на касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Розглядаючи дану справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що цей спір є публічно-правовим, проте не врахували наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Судом установлено, що звертаючись із цим позовом, ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» не згодне із вимогою відповідача, викладеною в оскаржуваному рішенні, щодо повернення цілісного майнового комплексу, переданого позивачу відповідно до договору концесії, в тому числі не погоджуючись з вимогою міської ради про повернення активів суб'єкта господарювання, створених ним в процесі виконання договору. З матеріалів справи також слідує, що відповідач обґрунтовує свою позицію та правомірність прийнятого ним рішення тим, що відповідний цілісний майновий комплекс є власністю територіальної громади.

Частиною першою статті 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з частинами п'ятою, восьмою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання як вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об'єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об'єктів в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що у справі, яка розглядається, Шепетівська міська рада виступає як суб'єкт господарських правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження належним їй на праві комунальної власності нерухомим майном, рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Тобто, при здійсненні повноважень власника відповідач є рівноправним суб'єктом відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися майном. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника правовідносин (позивач) іншому (рада), яка має місце під час здійснення радою владних управлінських функцій.

Відповідно до частини шостої статті 319 Цивільного кодексу України держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Суди не звернули уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються питань виконання концесійного договору від 02 грудня 2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, об'єктом якого є цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж». При прийнятті оскаржуваного позивачем рішення органу місцевого самоврядування, Шепетівська міська рада реалізує право розпорядження комунальним майном від імені територіальної громади і має при цьому рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, тобто є рівноправним суб'єктом господарських відносин.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

З огляду на наведене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства, оскільки у справі, що розглядається, відповідач, реалізуючи право розпорядження належним йому нерухомим майном на умовах договору концесії, є рівноправним суб'єктом господарських відносин та не здійснював відносно позивача владних управлінських функцій.

За правилами статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених, відповідно, статтями 238, 240 КАС. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 343, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» задовольнити частково.

Постанову Шепетівського міськрайоного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року у справі №688/518/16-а скасувати.

Провадження у справі №688/518/16-а закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення з цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Т.О. Анцупова

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду