Справа № 805/3713/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року справа №805/3713/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В, суддів: Шишова О.О., Блохіна А.А., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представника позивача Білецького В.М., представника відповідача Груєнка С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року (повне судове рішення складено 01 жовтня 2018 року у м. Слов'янську) у справі № 805/3713/18-а (суддя в І інстанції Кошкош О.О.) за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання визнати податковий борг безнадійним та списати його, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі - ДП «ШУ «Південнодонбаське №1») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - ГУ ДФС у Донецькій області) про зобов'язання визнати податковий борг безнадійним та списати його.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з даними бухгалтерського обліку ДП «ШУ «Південнодонбаське №1» протягом 1095 днів відбулося нарахування 5567311,29 грн. податку на прибуток, пені та штрафних санкцій. Станом на 01.11.2017 податковий борг з податку на прибуток становив 6678968,21 грн., таким чином податковий борг у сумі 1111656,92 грн. є простроченим та підлягає списанню. 16.11.2017 позивач звернувся до відповідача з листом про списання податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 111 656,92 грн., який виник за період з 01.11.2014 по 31.10.2017, проте у відповіді на зазначений лист ГУ ДФС у Донецькій області зазначено про відмову у списанні безнадійного податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 111 656,92 грн. З посиланням на норми Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу, вважав, що строк давності по зазначеному податкового боргу сплинув та підлягає списанню, отже просив суд зобов'язати відповідача визнати податковий борг з податку на прибуток у розмірі 1 111 656,92 грн., стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 Податкового кодексу України, безнадійним та списати його.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року позовні вимоги задоволені (т. 2 а.с.94-95).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на 01.11.2017 за ДП «ШУ «Південнодонбаське №1» обліковувався податковий борг з податку на прибуток у розмірі 6665 597,4 грн. за період з 26.06.2014 по 31.10.2017. Податковий борг складається із нарахованих часток податкового боргу, який був стягнутий у судового порядку та відображається в інтегрованій картці відповідно до рішень судів про розстрочення/відстрочення виконання відповідних постанов (т. 2 а.с.133-134).

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16 листопада 2017 року ДП «ШУ «Південнодонбаське №1» звернулось до ГУ ДФС у Донецькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 111 656,92 грн., який є простроченим та підлягає списанню. Також, зазначено, що станом на 01.11.2017 податковий борг з податку на прибуток становить 6 678 968,21 грн., при цьому, протягом 1095 календарних днів відбулося нарахування 5 567 311,29 грн. податку на прибуток та пені і штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату (т.1 а.с.19).

12 лютого 2018 року листом №5448/10/05-99-17-02-26 ГУ ДФС у Донецькій області повідомило про неможливість винесення рішення про списання безнадійного податкового боргу з податку на прибуток в розмірі 1 111 656,92 грн. з огляду на те, що підприємство є економічно активним, має активи, які можуть бути спрямовані на погашення податкового боргу (т.1 а.с.20).

Податковий борг з податку на прибуток, який виник до 01.11.2014, складає 1 111 656,92 грн.

Як вбачається зі змісту рішення місцевого суду, до вказаного боргу входять податкові зобов'язання, стягнуті за рішеннями суду: №2-а-7350/07 від 22.11.2007 - 24291,62 грн. (виникнення - червень 2014 року); №2-а-7350/07 від 22.11.2007 - 60566,05 грн. (виникнення - липень 2014 року); №2-а-13162/09 від 25.08.2009 - 7974,27 грн. (виникнення - липень 2014 року); №2-а-15025/10 от 18.08.2010 - 6259,88 грн. (виникнення - липень 2014 року); №2-а-26667/10/0570 від 05.05.2011 - 110109,13 грн. (виникнення - липень 2014 року); №2/0570/106/2012 від 25.01.2012 - 36133,80 грн. (виникнення - липень 2014 року); №2/0570/6130/2011 від 30.01.2012 - 54785,38 грн. (виникнення - липень 2014 року); №2а/0570/6130/2011 від 30.01.2012 - 54785,38 грн. (виникнення - серпень 2014 року); №2/0570/106/2012 від 25.01.2012 - 36133,80 грн. (виникнення - серпень 2014 року); №2-а-26667/10/0570 від 05.05.2011 - 110109,13 грн. (виникнення - серпень 2014 року); №2-а-15025/10 от 18.08.2010 - 6259,88 грн. (виникнення - серпень 2014 року); №2-а-7350/07 від 22.11.2007 - 60566,05 грн. (виникнення - серпень 2014 року); №2-а-7350/07 від 22.11.2007 - 60566,05 грн. (виникнення - вересень 2014 року); №2-а-15025/10 от 18.08.2010 - 6259,88 грн. (виникнення - вересень 2014 року); №2-а-26667/10/0570 від 05.05.2011 - 110109,13 грн. (виникнення - вересень 2014 року); №2/0570/106/2012 від 25.01.2012 - 36133,80 грн. (виникнення - вересень 2014 року); №2/0570/6130/2011 від 30.01.2012 - 54785,38 грн. (виникнення - вересень 2014 року); №2-а-13162/09 від 25.08.2009 - 7974,27 грн. (виникнення - вересень 2014 року); №2-а-7350/07 від 22.11.2007 - 60566,05 грн. (виникнення - жовтень 2014 року); №2-а-15025/10 от 18.08.2010 - 6259,88 грн. (виникнення - жовтень 2014 року); №2-а-26667/10/0570 від 05.05.2011 - 110109,13 грн. (виникнення - жовтень 2014 року); №2/0570/106/2012 від 25.01.2012 - 36133,80 грн. (виникнення - жовтень 2014 року); 2/0570/6130/2011 від 30.01.2012 - 54785,38 грн. (виникнення - жовтень 2014 року).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Строк стягнення податкового боргу позивача в сумі 1 111 656,92 грн., передбачений п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, сплив, є безнадійним у розумінні чинного податкового законодавства та підлягає списанню. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про здійснення податковим органом будь-яких дій, спрямованих на його стягнення. Отже, у контролюючого органу не було правових підстав для відмови у задоволенні заяви позивача від 16.11.2017.

Суд апеляційної інстанції із наведеними висновками не погоджується та зазначає наступне.

Обставинами, що зумовили звернення до суду стало те, що позивач звернувся до відповідача з проханням застосувати процедуру списання безнадійного податкового боргу, щодо якого минув строк в 1095 днів, проте відповідач не вчинив жодних дій щодо списання суми безнадійного податкового боргу. Предметом розгляду у даній справі є правомірність поведінки суб'єкта владних повноважень щодо несписання податкового боргу за зверненням платника податків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та порядок їх адміністрування, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, визначаються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1статті 14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктом 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 ПК України встановлено, що під терміном «безнадійний» розуміється, у тому числі, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Втім, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (пункт 102.4 статті 102 ПК України).

Пунктом 101.5 статті 101 ПК України регламентовано, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 101 ПК України розроблений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі - Порядок № 577).

Згідно до підпункту 3 пункту 2.1 цього Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку № 577 передбачено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Як вбачається з відзиву податкового органу на позовну заяву та апеляційної скарги, станом на 01.11.2017 за позивачем обліковувався податковий борг з податку на прибуток у розмірі 6 665 597,4 грн. за період з 26.06.2014 по 31.10.2017. Податковий борг складається із нарахованих часток податкового боргу, який був стягнутий у судовому порядку та відображається в інтегрованій картці платника за рішеннями суддів про розстрочення/відстрочення виконання відповідних постанов про стягнення податкового боргу з ДП «ШУ «Південнодонбаське №1» (а.с.29-31, 133-134).

Колегія суддів критично ставиться до висновків місцевого суду щодо наявності підстав для визнання податкового боргу безнадійним та його списання з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про здійснення податковим органом будь-яких дій, спрямованих на його стягнення.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, «грошове зобов'язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. статті 20 ПК України).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 статті 95 ПК України).

При прийнятті рішення судом першої інстанції, не було враховано те, що предметом списання є сума податкового боргу, по якій вчинялись заходи щодо стягнення податкового боргу, зокрема формування та надіслання податкових вимог, звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з пояснень Мар'їнської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, яка надана на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року, податковий орган звертався до суду з позовними вимогами про стягнення податкового боргу з позивача (а.с.164-165).

За результатами розгляду таких справ, що не заперечується сторонами, наявні судові рішення, якими, в свою чергу, надано розстрочення та/або відстрочення сплати стягнутих сум податкового боргу по наступних справах:

№31/322 від 19.11.2007 на суму 6421799,54 грн., розстрочення з 22.11.2007 по 31.10.2017;

№ 2а-7350/07 від 22.11.2007 на суму 846125,82 грн., розстрочення з 28.11.2007 по 31.10.2017;

№ 2а-15025/10 від 18.08.2010 на суму 375593,00 грн., розстрочення з 30.08.2010 по 30.08.2015;

№ 2а-26667/10 від 05.05.2011 на суму 26426189,00 грн., розстрочення з 30.04.2011 по 31.03.2031;

№ 2а-106/12 від 25.01.2012 на суму 2168028,00 грн., розстрочення з 29.02.2012 по 31.01.2017;

№ 2а-6130/11 від 30.01.2012 на суму 3287123,00 грн., розстрочення з 31.03.2012 по 28.02.2017.

Також, як вбачається зі змісту судових рішень, податковим органом направлялись позивачу податкові вимоги №1/62/6330 від 21.12.2009 та №2/3/169 від 25.01.2010.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені «ШУ «Південнодонбаське №1» вимоги про списання податкового боргу, строки сплати якого визначені не ст. 102 ПК України, а відповідними судовими рішеннями про розстрочення/відстрочення, якими було встановлено спосіб та порядок виконання судових рішень, зокрема щодо строків сплати податкового боргу.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року по справі № 805/15877/13-а (номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72718662).

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови у списанні податкового боргу як безнадійного у сумі 1 111 656,92 грн.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - скасувати, оскільки суд першої дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Главою 8 Розділу І КАС України регламентовано процесуальні питання, пов'язані зі сплатою судового збору та розподілом судових витрат.

За приписами ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Донецькій області - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 805/3713/18 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" до Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання визнати податковий борг безнадійним та списати його - відмовити.

Повне судове рішення - 26 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов