Справа № 2340/4132/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4132/18 Суддя першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - Відповідач, Ліквідаційна комісія УМВС в Черкаській області) про:

- визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області з приводу відмови у направленні до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_2, викладені у листі від 04.09.2018 року №ІІІ-714;

- зобов'язання Ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області надіслати до МВС України висновок щодо можливості виплати грошової допомоги ОСОБА_2 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за наслідками перевірки Ліквідаційною комісією УМВС в Черкаській області пакету поданих ОСОБА_2 документів було встановлено, що у них містяться розбіжності у діагнозах, то відсутній факт відмови у направленні документів до МВС України, адже у листі від 04.09.2018 року №Ш-714 вказано лише на необхідність усунення недоліків наданих документів.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його повністю та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що зі змісту записів, що містяться у свідоцтві про хворобу від 11.09.2015 року №429, виданого ВЛК УМВС України в Черкаській області, та відомостей, зазначених у виписці до акту огляду МСЕК від 30.11.2015 року №197079, вбачається, що діагнози є ідентичними. Крім того, звертає увагу, що сумніви щодо достовірності поданих документів відсутні, а надавати оцінку змісту документів, які надаються для призначення одноразової грошової допомоги, Ліквідаційна комісія УМВС в Черкаській області не уповноважена.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, наказом УМВС в Черкаській області від 29.05.2015 року №262 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу).

Згідно свідоцтва про хворобу від 11.09.2015 року №429, виданого військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області, захворювання Позивача - «Так, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ» (а.с. 10).

Зі змісту виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №197079 вбачається, що з 30.11.2015 року ОСОБА_2 встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 9).

У грудні 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановлення ІІ групи інвалідності (а.с. 20).

Листом від 21.01.2016 року №15/5/205 МВС України було повернуто Ліквідаційній комісії УМВС в Черкаській області документи ОСОБА_2 на доопрацювання у зв'язку з відсутністю у матеріалах актів розслідування нещасного випадку (а.с. 22).

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 року у справі №823/1412/17 вказані акти були складені на у подальшому направлені Позивачем до Відповідача листом від 22.08.2018 року (а.с. 7).

Разом з тим, на адресу ОСОБА_2 було направлено Ліквідаційною комісією УМВС в Черкаській області лист від 04.09.2018 року №Ш-714, в якому зазначено, що діагноз про причинний зв'язок захворювання (порання, контузії, травми, каліцтва) пункту 12 свідоцтва про хворобу від 11.09.2015 року №429, виданого ВЛК УМВС України в Черкаській області, не відповідає діагнозу, зазначеному в п. 12 виписки з акту огляду МСЕК, виданої КП «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи ЧОР». При цьому у листі зазначено, що вирішення питання оформлення одноразової грошової допомоги можливе після усунення зазначених недоліків (а.с. 8).

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. 19 Конституції України, абз. 3 п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», ст. 23 Закону України «Про міліцію», а також ряду положень Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850), суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки вказівка на розбіжність у діагнозах не є відмовою у направленні документів для призначення одноразової грошової допомоги.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року (далі - Закон про Нацполіцію).

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про Нацполіцію визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом про Нацполіцію порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІI групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Зі змісту п. 1 Порядку №850 вбачається, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно пп. 2 п. 3 вказаного Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Приписами п. 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

За правилами п. 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством встановлено порядок дій щодо вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, згідно якого, після надходження заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності з додатковими документами керівником органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, у п'ятнадцятиденний строк з моменту надходження такої заяви направляється до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги. При цьому жодних застережень щодо наявності повноважень у Ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області здійснювати перевірку змісту поданих до заяви (рапорту) документів вимогам чинного законодавства матеріали справи не містять.

Таким чином, направлення Відповідачем на адресу Позивача листа від 04.09.2018 року №Ш-714 із вказівкою на неточності, на його думку, у формулюваннях діагнозу, перебуває поза межами компетенції даного суб'єкта владних повноважень, а відтак йде у розріз з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України та Порядку №850, оскільки після отримання заяви (рапорту) та доданих до неї (нього) документів керівник УМВС в Черкаській області у п'ятнадцятиденний строк з моменту надходження такої заяви повинен до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги.

Неврахування судом першої інстанції змісту вказаних вище правових норм зумовило ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, наслідком чого є його скасування.

Судом апеляційної інстанції враховується, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що у п. 12 свідоцтва про хворобу №429 від 11.09.2015 року зазначено, що захворювання, зокрема, стійкі залишкові явища перенесеної закритої черепно-мозкової травми (забій головного мозку 2004 року) - так, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 10). У п. 12 виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №197079 від 30.11.2015 року зазначено, що діагнозом є Т90.5, що, згідно затверджених наказом МОЗ України від 29.08.2008 року №503 Методичних рекомендацій «Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров'я Десятого перегляду», розшифровується як віддалені наслідки внутрішньочерепної травми (а.с. 9).

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про правильність твердження Апелянта про відсутність розбіжності у діагнозах, зафіксованих у п. 12 свідоцтва про хворобу №429 від 11.09.2015 року та п. 12 виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №197079 від 30.11.2015 року.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору зміна розподілу судових витрат не здійснювалася.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду 14 листопада 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з приводу відмови у направленні до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_2, викладені у листі від 04 вересня 2018 року №Ш-714.

Зобов'язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості виплати грошової допомоги ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 27» лютого 2019 року.