Справа № 815/3434/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року

м. Київ

справа №815/3434/16

адміністративне провадження №К/9901/17058/18, №К/9901/17060/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Анцупової Т.О., Мороз Л.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1, Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року (головуючий суддя Танцюра К.О., судді: Єфіменко К.С., Стефанов С.О.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року (головуючий суддя Бойко А.В., судді: Димерлій О.О., Єщенко О.В.) у справі №815/3434/16 за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Одеського міського управління юстиції, третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеська міська рада, третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності та скасування запису про реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі по тексту - відповідач-1, ДДАБІ в Одеській області), Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (далі по тексту - відповідач-2), Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради (далі по тексту - відповідач-3), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі по тексту - відповідач-4), Одеського міського управління юстиції (далі по тексту - відповідач-5), в якому просило:

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11 квітня 2014 року №IV 67 стосовно об'єкта будівництва "Реконструкція нежитлового приміщення під індивідуальний житловий будинок без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1", замовником якого є ОСОБА_1;

- скасувати Свідоцтво про право власності від 30 квітня 2014 року НОМЕР_1, видане державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Приваловою Є.Є.;

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що оскаржувана декларація про готовність об'єкта до експлуатації оформлена замовником об'єкта будівництва та зареєстрована відповідачем-4 із суттєвими порушеннями вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року та інших нормативно-правових актів, у зв'язку з чим така реєстрація має бути скасована. У декларації містяться недостовірні дані, по-перше, стосовно самого об'єкта нерухомості - у декларації вказаний житловий будинок; по-друге, у декларації зазначено, що спірний об'єкт забезпечений системами водопостачання та водовідведення, і це також не відповідає дійсності. Оскільки декларація була підставою для видачі свідоцтва про право власності та подальшого проведення державної реєстрації права власності третьої особи на спірний об'єкт, на думку позивача, свідоцтво та запис про реєстрацію права власності підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, адміністративний позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш двір" задоволено частково. Скасовано реєстрацію Державною архітектурно-будівельною інспекцією України декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11 квітня 2014 року №IV 67 стосовно об'єкта будівництва "Реконструкція нежитлового приміщення під індивідуальний житловий будинок без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1", замовником якого є ОСОБА_1 Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Привалової Є.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12794115 від 30 квітня 2014 року на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30 квітня 2014 року, індексний номер 12794115, про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що розпорядженням Одеського міського голови від 25 листопада 2003 року №1452-01р «Про передачу жилих будинків на баланс об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків» будинок по АДРЕСА_1 передано на баланс ОСББ «Наш двір» разом з прибудинковою територією площею 1161 кв.м., про що складено акт приймання - передачі житлового комплексу від 01 грудня 2003 року, конфігурація та площа якої підтверджується схематичним планом.

28 березня 2013 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 нежитлове приміщення (гараж) загальною площею 57,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить Свідоцтво приватного нотаріуса від 28 березня 2013 року, зареєстроване у реєстрі за №488.

На підставі вказаного Свідоцтва за ОСОБА_1 28 березня 2013 року зареєстровано нежитлове приміщення за зазначеною адресою, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 березня 2013 року, індексний номер:1222822.

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 11 квітня 2014 року за №ІV 67 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення під індивідуальний житловий будинок без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1, категорія складності ІІ», замовником якої є ОСОБА_1

Згідно довідки з адресного реєстру м.Одеси №358716/1 від 28 квітня 2014 року, у адресному реєстрі м. Одеси, на підставі замовлення ОСОБА_1 від 14 квітня 2014 року №1452 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11 квітня 2014 року №ІV 67, зарезервовано адресу об'єкта нерухомого майна - житлового будинку: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Привалової Є.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12794115 від 30 квітня 2014 року вирішено провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1

Того ж дня державним реєстратором внесено до Реєстру відомості про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 23 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, а також змінено відомості щодо об'єкту нерухомого майна з нежитлового приміщення (гараж) на об'єкт житлової нерухомості - житловий будинок, змінено загальну площу нежитлового приміщення 57,3 кв.м. на загальну площу 57,3 кв.м та житлову площу 23 кв.м.

30 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Приваловою Є.Є. видано ОСОБА_1 свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи протиправною реєстрацію поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а також реєстрацію на її підставі права власності та видачу відповідного свідоцтва, ОСББ «Наш двір» звернулось до суду із позовом.

Задовольняючи частково вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації містила недостовірні відомості, оскільки відповідно до листа Управління архітектури та містобудування від 22 листопада 2016 року №01-15/691п за даними журналу реєстрації дозволів на виконання будівельних робіт, дозвіл №160/06 від 24 лютого 2006 року на виконання будівельних робіт саме за адресою: АДРЕСА_1, відсутній. Разом з тим, суди дійшли висновку, що свідоцтво про право власності є документом, що підтверджує факт прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна та не є рішенням у розмінні статті 17 КАС України, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. В той же час, застосувавши положення статті 11 КАС України, суд скасував рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права та їх обтяжень №12794115 від 30 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що судами не було надано жодної правової оцінки посиланням позивача на те, що спірний об'єкт не передавався на баланс позивача, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2011 року у справі №22ц-6781/11. Цим же рішенням було встановлено факт передачі спірного об'єкту сім'ї Кагач ще задовго до утворення ОСББ «Наш двір». Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01 грудня 2003 року спірне приміщення не є частиною житлового комплексу, що був переданий ОСББ «Наш двір». При цьому судом апеляційної інстанції безпідставно було відхилено вказані доводи ОСОБА_1 з посиланням на пункт 5 акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01 грудня 2003 року, де у графі «Інші відомості про домоволодіння» зазначене нежитлове приміщення, позначене літерою «Б», оскільки судом не з'ясовувалось, чи під літерою «Б» зазначено саме спірний гараж. Скаржник зазначає, що позивачем не зазначено, яким саме чином належне ОСОБА_1 нерухоме майно на праві приватної власності, може заважати чи суттєво обмежувати можливість користування прибудинковою територією ОСББ «Наш двір». При цьому заявник касаційної скарги наполягає на тому, що спірне майно є окремим об'єктом на окремій земельній ділянці, яка не має відношення до прибудинкової території позивача.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України, також не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, з огляду на порушення ними норм процесуального та матеріального права, подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року в частині скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11 квітня 2014 року № ІV67, і прийняти нове рішення у вказаній частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до приписів чинного законодавства саме на замовника покладається відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданих ним деклараціях, натомість, ДАБІ України перевіряє лише повноту заповнення та правильність оформлення декларації.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 ОСББ «Наш двір» просило залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, як законні та обґрунтовані. Наголошено на тому, що матеріалами справи в повній мірі підтверджено факт знаходження спірного майна саме на прибудинковій території ОСББ «Наш двір», яке є єдиним законним користувачем вказаної земельної ділянки. Зареєстроване право власності на об'єкт нерухомого майна на прибудинковій території перешкоджає членам ОСББ «Наш двір», а саме мешканцям будинку, здійснювати володіння та користування прибудинковою територією в повному обсязі. Посилання скаржника на рішення Апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2011 року у справі №22ц-6781/11 слід оцінювати критично, оскільки у вказаному рішенні встановлювались обставини того, хто є власником об'єкту, ким, кому та коли він був переданий тощо, але не встановлювалось питання розташування вказаного об'єкту саме на прибудинковій території будинку.

Інші учасники судового процесу правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористались.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг та заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, суди, вирішуючи даний спір, виходили з того, що він є публічно-правовим, проте не врахували такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Предметом цього спору є оскарження ОСББ «Наш двір» до адміністративного суду дій відповідачів з проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно (гараж) за третьою особою, з посиланням на недотримання цими суб'єктами встановленого законом порядку реєстрації.

Поряд із цим, позивач наголошує у позовній заяві на порушенні оскаржуваними рішеннями права його членів на користування прибудинковою територією, оскільки належне третій особі нерухоме майно знаходиться, за твердженням позивача, саме на належній ОСББ «Наш двір» на праві користування території.

Таким чином, позивач, оскаржуючи реєстраційні дії, фактично має на меті захист свого речового права. Крім того, вирішення цього спору стосуватиметься не лише майнових прав позивача, а й набутих третьою особою речових прав, відтак - спірні у цій справі правовідносини не можна вважати публічно-правовими, що виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту першого частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами пункту десятого частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб'єктом владних повноважень та суб'єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Суд касаційної інстанції звертає увагу, що ОСББ «Наш двір» фактично оспорює декларацію про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім декларанта), у тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням (дією) не породжує для останнього права на звернення із цим позовом у порядку адміністративного судочинства.

Отже, вимоги щодо неправомірності реєстрації декларації готовність об'єкта до експлуатації та подальшої реєстрації права власності на об'єкт є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення ОСОБА_1 будівельних робіт.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Ураховуючи суть спірних правовідносин, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки, враховуючи характер спору, суб'єктний склад правовідносин, предмет й підстави заявлених вимог, цей спір має вирішуватись за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 802/233/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 814/104/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16.

Статтею 354 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і, зокрема, закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій були порушені правила юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №815/3434/16 та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 343, 354, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги ОСОБА_1, Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №815/3434/16 скасувати.

Провадження у справі № 815/3434/16 закрити.

Роз'яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Т.О. Анцупова

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду