Справа № 360/3336/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3336/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Рубіжанське ОУПФУ Луганської області), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 5 від 07.08.2018 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу;

- зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «д» частини 1 статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення 11.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона має стаж роботи дояркою 20 років та 5 місяців, що підтверджується записами в трудовій книжці. 07.08.2018 відповідачем було прийнято рішення № 5, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах. Із змісту позовної заяви вбачається, що оскаржуваним рішенням було відмовлено у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах у зв'язку із відсутністю відомостей щодо виконання встановлених норм обслуговування тварин.

Позивач вважає рішення від 07.08.2018 № 5 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, просили розглянути справу без їхньої участі (арк.спр.98).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без їхньої участі (арк.спр.39-41).

11.01.2019 від відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 1928/2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю (арк.спр.39-41).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (арк.спр.1-2);

- ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 зупинено провадження у справі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 236 КАС України (арк.спрп.73);

- ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 поновлено провадження у справі (арк.спр.101).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Кремінським РВ УМВС України в Луганській області 10.01.2002, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (арк.спр. 9).

11.07.2018 позивач звернулась до комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про підтвердження стажу роботи, в якій просила розглянути заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення (перерахунок) пенсії на пільгових умовах (за списком №1, за списком №2), за вислугою років за період роботи з 13.06.1984 по 24.11.2004 (арк.спр.43).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області про результати розгляду скарги від 26.07.2018 № 07/08 було відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (правонаступник колгоспку «Іскра» та КСП «Іскра») в якості доярки з 01.01.1992 по 24.11.2004 у зв'язку з відсутністю відомостей щодо виконання встановлених норм обслуговування тварин (зворотній бік арк.спр.43-44).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 07.08.2018 № 5/1 (далі - рішення № 5/1 від 07.08.2018), відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії (зворотній бік арк.спр. 104-105).

Із змісту рішення № 5 від 07.08.2018 вбачається, що зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (правонаступник колгоспу «Іскра» та КСП «Іскра») в якості доярки з 01.01.1992 по 24.11.2004 не має можливості у зв'язку з відсутністю відомостей щодо виконання встановлених норм обслуговування тварин.

У свою чергу, пунктом першим рішення № 5/1 від 07.08.2018 скасовано рішення управління від 07.08.2018 № 5 у зв'язку із невірним переліком наданих документів для призначення пенсії, а саме помилково вказана пільгова довідка від 02.04.240 (арк.спр.104-105).

Відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці позивача № 0295979 від 13.07.1984, судом встановлено наступне:

- 13.06.1984 - позивача прийнято в члени колгоспу «Іскра» в якості доярки;

- 27.01.1995 - колгосп «Іскра» реорганізовано в КСП «Іскра», позивача переведено дояркою;

- 01.06.1999 - КСП «Іскра» реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт»;

- 24.11.2004 - позивача звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗоТ України (арк.спр.10).

Зазначені відомості про трудову діяльність позивача підтверджуються архівними довідками комунальної установи Кремінської міської ради «Трудовий архів територіальних громад району», а саме: № 20-01-16 від 09.02.2016, 20-02-16 від 09.02.2016, 20-03-16 від 09.02.2016, 20-04-16 від 09.02.16, 20-07-16 від 17.03.16, 18.06.2018 № П23-04/4-18, 18.06.2018 № П23-04/3-18, 18.06.2018 № П23-04/2-18 (12-19).

Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13.03.2018, встановлено факт належності ОСОБА_1 трудової книжки колгоспника НОМЕР_4, виданої 13 липня 1984 року на ім'я /російською мовою/ ОСОБА_1, та архівних довідок про заробітну плату, виданих Комунальною установою Кремінської міської ради «Трудовий архів» № 20-01-16 від 09.02.16, № 20-02-16 від 09.02.16, № 20-03-16 від 09.02.16, № 20-04-16 від 09.02.16, № 20-07-16 від 17 березня 2016 р., в яких прізвище, ім'я та по-батькові заявника зазначено /російською мовою/ «ОСОБА_1», «ОСОБА_1» (зворотній бік арк.спр.62-63).

Згідно листа комунальної установи Кремінської міської ради «Трудовий архів територіальних громад району» від 26.06.2018 № П-23-03.18 вбачається, що довідки про норми обслуговування корів та норми надоїв молока на ОСОБА_1 за період її роботи в колгоспі «Іскра» (СТОВ «Моноліт») з 13.06.1984 по 24.11.2004 на зберігання до КУ «Трудовий архів» не надходили, їх місцезнаходження в архіві не відомо (арк.спр.20).

Відповідно до відомостей про застраховану особу ОСОБА_1, страхувальниками позивача сплачувались страхові внески за періоди з лютого 1999 року по грудень 2004 року (арк.спр.59-60).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат (абзац 4 частини 2 статті 5 Закону № 1058-IV).

Закон № 1058 доповнено розділом XIV--1«Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року (абзац 5 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилась 17.12.1965 року, а із заявою про підтвердження стажу роботи звернулась 11.07.2018, тобто на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла необхідного віку - 51 рік, встановленого статтею 114 Закону № 1058-IV.

Поряд з цим, статтею 114 Закону № 1058- IV, визначені й інші вимоги, необхідні для отримання жінками, які працюють доярками (операторами машинного доїння) пенсії за віком на пільгових умовах, а саме наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58).

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно п 1.5. Питання, пов'язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та

іншими актами законодавства.

Так, відповідно до п. 4 постанови КМУ від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Посилання відповідача у своєму відзиві на ту обставину, що в трудовій книжці колгоспника позивача відсутні записи на підтвердження факту виконання позивачем норм обслуговування тварин, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Аналізуючи чинні нормативно - правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Відтак, суд зауважує, що позивач, як особа на яку не покладено обов'язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому відсутність записів на підтвердження факту виконання позивачем норм обслуговування тварин не може бути підставою для не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача на посаді доярки (оператора машинного доїння).

Крім того, зазначеним правовим нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядком, який визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника є Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі - Порядок № 18-1).

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (пункт 3 Порядку № 18-1).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 18-1 Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у

місті, об'єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідку про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7, згідно якого до свинарок безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу доярками, свинарками, мають відповідні посвідчення, які постійно зайняті протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Дояркам, свинаркам які відпрацювали повний польовий період на колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, доярки та свинарки яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "доярка" та свинарка, запроваджена в 1961 році.

Строк зберігання первинних документів підприємств, організацій, установ визначено Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України "Про затвердження переліку типових документів" №41 від 20.07.98 року. Згідно даного Наказу строк зберігання первинних документів, наряди, табелі обліку робочого часу, графіки та т.і. становить 3 роки.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 26.02.2019 за № НОМЕР_2, діяльність сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» припинено 02.03.2011 за рішенням суду без визначення правонаступника (арк.спр.115-117).

Суд зауважує, що відповідно до листа комунальної установи Кремінської міської ради «Трудовий архів територіальних громад району» від 26.06.2018 № П-23-03.18, довідки про норми обслуговування корів та норми надоїв молока на ОСОБА_1 за період її роботи в колгоспі «Іскра» (СТОВ «Моноліт») з 13.06.1984 по 24.11.2004 до КУ «Трудовий архів» не надходили, їх місцезнаходження в архіві не відомо (арк.спр. 20).

Судом встановлено, що пільговий стаж позивача дояркою (оператором машинного доїння) за період з 13.06.1984 по 24.11.2004 підтверджується: записами у трудовій книжці колгоспника № 0295979 від 13.07.1984, які не містять очевидних виправлень, закреслень, тощо; архівними довідками КУ «Трудовий архів» № 20-01-16 від 09.02.2016, 20-02-16 від 09.02.2016, 20-03-16 від 09.02.2016, 20-04-16 від 09.02.16, 20-07-16 від 17.03.16, 18.06.2018 № П23-04/4-18, 18.06.2018 № П23-04/3-18, 18.06.2018 № П23-04/2-18; індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1; з паспорту позивача вбачається, що їй виповнилось 51 рік.

Відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 у період з 13.06.1984 по 24.11.2004 працювала на посаді доярки (оператора машинного доїння). При цьому, відповідач зазначає, що єдиною підставою для не зарахування до пільгового стажу позивача періодів її роботи дояркою з 01.01.1992 по 24.11.2004 є відсутність відомостей щодо виконання встановлених норм обслуговування тварин.

У свою чергу, відповідачем жодним чином не зазначено, яким саме нормативно - правовим актом встановлено норми обслуговування тварин, та яким чином вони мають визначатися, якщо підприємство ліквідовано та відомості в архіві не збереглися.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надані до суду належні та допустимі докази в підтвердження роботи дояркою в період з 01.01.1992 по 24.11.2004 у СТОВ «Моноліт», що разом з зарахованими до пільгового стажу позивача періодів її роботи в якості доярки з 13.06.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.12.1991, а відтак ОСОБА_1 досягнуто всіх необхідних умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визначених пунктом 5 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, та: визнати протиправним та скасувати Рішення від 07.08.2018 № 5/1; зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи в якості доярки з 01.01.1992 по 24.11.2004 в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (правонаступник колгоспку «Іскра» та КСП «Іскра»); зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходь з такого.

За приписами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 29 від 18.10.2018 (арк.спр.3).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд дійшов висновку, що судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (Луганська область, м.Рубіжне, вул.Студентська, буд.35А, ) про визнання протиправними та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 5/1 від 07 серпня 2018 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи в якості доярки з 01 січня 1992 року по 24 листопада 2004 року в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (правонаступник колгоспу «Іскра» та КСП «Іскра»).

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова