Справа № 826/2276/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2019 року № 826/2276/17

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "КБ "Хрещатик" Костенка І.І.

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "КБ "Хрещатик" Костенка І.І., в якому просили суд: зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко І. І. включити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2017 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Суд відповідно до вимог ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИМ БАНК «ХРЕЩАТИК» та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив Південно-Західний» було укладено договір № 02/ДЮГ- 2016 про розміщення коштів суб'єктів господарювання на депозит банку. Відповідно до умов вказаного договору ОК «ЖБК «Південно-Західний» розмістив в ПАТ «КБ «Хрещатик» депозит в сумі 500 000,00 грн. терміном на 3 місяці, з нарахуванням на суму депозиту 18 (вісімнадцять) процентів річних. В подальшому, між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ОСОБА_1 (надалі - Позивач-1) укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким до останньої перейшли права вимоги на депозит розміщений у банку по договору № 02/ДЮГ-І/2016 від 16.02.2016 р. на суму 640,00 (сто шістдесят п'ять тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп, у зв'язку з чим, позивач-1 фактично стала вкладником ПАТ «КБ Хрещатик», яка має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів. Між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ОСОБА_2 ( надалі - Позивач-2) укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким до останнього перейшли права вимоги на депозит розміщений у банку по договору № 02/ДЮГ-І/2016 від 16.02.2016 на суму 196 454,00 грн., у зв'язку з чим, позивач-2 став вкладником як фізична особа ПАТ «КБ «Хрещатик». Між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ОСОБА_3 ( надалі - позивач-3) укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким до останнього перейшли права вимоги на депозит, розміщений у банку по договору № 02/ДЮГ-І/2016 від 16.02.2016 на суму 137 906,00 грн., тому позивач-3 фактично став вкладником ПАТ «КБ Хрещатик».

Між Публічним акціонерним товариством і ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» та Житлово-будівельним кооперативом «Красовський» було укладено договори про відкриття банківського рахунку юридичної особи № НОМЕР_1 від 28.04.2015. В подальшому, між ЖБК «Красовський» та ОСОБА_4 (надалі позивач-4) укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким до останньої перейшли права вимоги від «ПАТ «КБ «Хрещатик» щодо належного виконання зобов'язань за основним договором в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. Між ЖБК «Красовський» та ОСОБА_5 (надалі Позивач-5) укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким до останньої перейшли права вимоги від ПАТ «КБ «Хрещатик» щодо належного виконання зобов'язань за основним договором в сумі 157 400 грн. Між ЖБК «Красовський» та ОСОБА_6 (надалі - Позивач-6) укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким до останньої перейшли права вимоги на суму 177 274, 45 грн. Позивачі зазначили, що кошти кооперативів належать на праві власності фізичним особам, оскільки являються їх внесками до кооперативів.

Відповідач проти вказаного позову заперечив, зазначивши, що уповноваженою особою було встановлено відсутність укладених між позивачами та безпосередньо ПАТ КБ «Хрещатик» договорів банківського вкладу, у зв'язку з чим, їх не було ідентифіковано як клієнтів банку та не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Крім того, відповідач зазначив, що на балансі банку відкриті рахунки на юридичних осіб, які є кредиторами банку і відшкодовуються в порядку акцептування кредиторських вимог. Також відповідач зазначив, що укладені договори за своєю правовою природою є договорами факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), які є підставою для заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою, і факт укладення договору відступлення вимоги не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши обставини справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

16.02.2015 між ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» (далі- Банк) обслуговуючим кооперативом «Житлово- будівельний кооператив «Південно-Західний» (далі ОК «ЖБК «Південно-Західний» було укладено договір №2/ДЮГ-І/2016 про розміщення коштів суб'єкта господарювання на депозит (далі - Договір банківського вкладу) на суму 500 000,00 грн. на термін з 16.02.2016 по 16.05.2016 на умовах вкладу «Інтревальний».

10.05.2016 між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ОСОБА_1 було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Позивачу-1 перейшло право вимоги до ПАТ «КБ ЕЩАТИК» за Договором банківського вкладу у сумі 165 640,00 грн.

13.05.2016 до ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» надійшло повідомлення вх. № 214 від ОК «ЖБК «Південно- Західний» про відступлення права вимоги.

Між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ОСОБА_2 10.05.2016 було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Позивачу-2 перейшло право вимоги до ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» за Договором банківського вкладу у сумі 196 454,00 грн.

13.05.2016 до ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» надійшло повідомлення вх. № 215 від ОК «ЖБК «Південно- Західний» про відступлення права вимоги.

Між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ОСОБА_3 10.05.2016 було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Позивачу-3 перейшло право вимоги до «КБ «ХРЕЩАТИК» за Договором банківського вкладу у сумі 137 906,00 грн.

13.05.2016 до ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» надійшло повідомлення вх. № 213 від ОК «ЖБК «Південно- Західний» про відступлення права вимоги.

Окрім того, між ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та житлово-будівельним кооперативом «Красовський» ЖБК «Красовський» було укладено договори банківського рахунку юридичної особи № 7056 від 14.08.2014, № НОМЕР_1 від 28.04.2015 НОМЕР_2 від 28.04.2015 НОМЕР_2 від 17.08.2015 відповідно до яких банк відкрив Клієнту поточні рахунки та здійснював розрахунково-касове обслуговування.

Між ЖБК «Красовський» та ОСОБА_4 04.04.2016 було укладено договір відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого Позивачу-4 перейшло право вимоги до ПАТ «КБ ХРЕЩАТИК» за договором № НОМЕР_1 від 28.04.2015 банківського рахунку юридичної особи у сумі 200 000, 00 грн.

Між ЖБК «Красовський» та ОСОБА_5 Євгенієвною 15.03.2016 було укладено договір відступлення права вимоги № 2, відповідно до якого Позивачу-5 перейшло право вимоги до ПАТ «КБ ХРЕЩАТИК» за договором № НОМЕР_1 від 28.04.2015р. банківського рахунку юридичної особи сумі 157 400,00 грн.

Між ЖБК «Красовський» та ОСОБА_6 01.04.2016 було укладено договір відступлення права вимоги № 3, відповідно до якого Позивачу перейшло право вимоги до ПАТ «КБ ХРЕЩАТИК» за договором № НОМЕР_1 від 28.04.2015 банківського рахунку юридичної особи у сумі 177 274,45 грн.

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» від 05.04. 2016 №234 ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Постановою Правління Національного банку України №234 від 05.04.2016 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №463 від 05.04.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенка І.І. строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №913 від 03.06.2016 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06.06.2016 до 05.06.2018 включно.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 03.06.2016 № 913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень ліквідатора банку", Фонд з 09.06.2016 розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Враховуючи викладене, позивачі звернулися до відповідача із письмовими заявами від 20.12.2016 про включення їх до реєстру кредиторів банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

05.01.2017 відповідач листами, що містяться в матеріалах справи, повідомив позивачів про те, що останні особисто не укладали договорів банківського вкладу з Банком, а тому не можуть вважатися вкладниками в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім того, факт укладення договору відступлення права вимоги не створює жодних правових підстав для відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачі вважаючи вказану відповідь протиправною та такою, що порушує їхні права та свободи, звернулися із даними позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Системою гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до пункту 15 частини першої статті 2 Закону № 4452-VІ, є сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

За змістом абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 4452-VІ Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною другою статті 26 Закону № 4452-VІ передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частинами першою-п'ятою статті 27 Закону № 4452-VІ Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації Фонд, як зазначено у частині першій статті 34 Закону № 4452-VI, розпочинає в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

За змістом частини першої статті 35 та частини першої статті 48 Закону № 4452-VI, тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників), є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, до повноваження якої, з-поміж іншого, входить складення не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Фонду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14 (тут і надалі - в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних відносин) перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення №14 протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування <…>.

Згідно з пунктом 6 розділу VI Положення № 14, на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру вкладників.

Вкладником, згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Під вкладом, згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, слід розуміти кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають статус вкладника неплатоспроможного банку.

Як вбачається із матеріалів справи, між ЖБК «Красовський», ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладені договори банківського рахунку юридичної особи, на підставі яких в подальшому між первісними кредиторами та позивачами, як новими кредиторами укладені договори відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги за Договором банківського рахунку юридичної особи, що укладений між ЖБК «Красовський» та ПАТ «КБ «Хрещатик» і між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідач зазначив, що кошти, у розмірах відступлених вимог, з вкладних рахунків третіх осіб на рахунки позивачів перераховано не було. Так само ці кошти не вносилися на рахунки позивачів через касу Банку. Більше того, такі вимоги є кредиторськими вимогами до Банку, які повинні відшкодовуватися, шляхом акцептування вимог.

Оцінивши вказані заперечення, суд зазначає, що наявність укладених договорів про відступлення права вимоги не може свідчити про те, що позивачі автоматично набули статусу вкладника і відповідно права на відшкодування коштів в порядку включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 цього Кодексу, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, заміна кредитора у зобов'язанні, шляхом відступлення права вимоги тягне за собою зобов'язання первісного кредитора вчинити дії щодо перерахунку коштів на рахунки нових кредиторів, однак доказів, які б свідчили про вчинення ЖБК «Красовський» та ОК «ЖБК «Південно-Західний» відповідних транзакцій позивачами надано не було. Крім того, позивачі не надали інших доказів, зокрема платіжних доручень, якими б підтверджувався факт зарахування коштів на їх рахунок за договорами про відступлення права вимоги.

До того ж, матеріалами справи підтверджено, що станом на 06.04.2016 ЖБК «Красовський» та на 14.04.2016 ОК «ЖБК «Південно-Західний» мали в ПАТ «Банк «Хрещатик» відкриті банківські рахунки.

Таким чином, поряд з документами, що підтверджують саме право вимоги, позивачі повинні надати документи, що підтверджують перехід цього права, тобто докази, які свідчать про реалізацію договору. У той же час, повідомлення ПАТ «КБ «Хрещатик» про зміну кредиторів за укладеними між ЖБК «Красовський» та ПАТ «КБ «Хрещатик» і між ОК «ЖБК «Південно-Західний» та ПАТ «КБ «Хрещатик» договорами, що містяться в матеріалах справи не приймається судом до уваги, як доказ реальності виконання вищевказаних договорів.

Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 Цивільного кодексу України договір банківського укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ст. 1058 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк відкриває своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки, за договором банківського рахунку - поточні рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнтові на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Поточний рахунок, що відкривається банком клієнтові на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору ти вимог законодавства України.

Відповідно до п.2.1 постанови НБУ №492 від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах» передбачено, що Банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків/ представників власників рахунків/ осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, встановленому законодавством України з питань запобігання та легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення та нормативно правовим актам Національного банку з питань фінансового моніторингу. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.

Враховуючи викладене позивачам, необхідно було не лише повідомити банк про заміну кредитора за договорами про відступлення права вимоги, а й особисто з'явитись до відділення банку для можливості внести зміни до основного правочину на користь позивачів щодо відступлення коштів.

Суд звертає увагу, що обставина укладення договору відступлення права вимоги не може бути підставою для визнання особи на користь якої відступлена частина коштів вкладником банку, оскільки відповідно до чинного законодавства вкладником є виключно особа, яка особисто уклала або на користь якої було укладено договір банківського вкладу.

Крім того, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах №492 не передбачено.

Укладення лише договору відступлення права вимоги за договором банківського рахунку не призводить до виникнення у банку грошового зобов'язання перед новим кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 134/1668/16-ц від 28.03. 2018.

Згідно нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, позивачі не зверталися до відповідача із заявами про їх включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, останні просили уповноважену особу визнати їх кредиторські вимоги.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що станом на момент запровадження в ПАТ «КБ «Хрещатик» тимчасової адміністрації у позивачів не було банківського вкладу за договорами про відступлення права вимоги, а також у позивачів були відсутні на зазначеному банківському вкладі грошові кошти, у зв'язку з чим, відповідачем правомірно не включено їх до переліку вкладників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 9, 12, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур