Справа № 320/6248/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6248/18 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Леонтович А.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просив зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати йому до страхового стажу стаж зайняття підприємницької діяльності за період з 2001 по 2008 рік включно та здійснити перерахунок призначеної пенсії з 18.06.2015.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 період зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: січень-грудень 2004 року; січень-листопад 2005 року; березень-листопад 2006 року; березень-липень, вересень-листопад 2007 року; січень-грудень 2008 року. Зобов'язано Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 починаючи з 01.08.2018, з урахуванням збільшеного страхового стажу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що період зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу включається виключно за умови сплати страхових внесків та наявності інформації про період, за який їх було сплачено, у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а оскільки інформація про сплату ОСОБА_3 страхових внесків за період з 01.01.2004 по 01.04.2009 у вказаному реєстрі відсутня, відповідач вважає, що обґрунтовано відмовив у включенні зазначеного періоду до страхового стажу.

Від позивача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

18.02.2019 від позивача до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на 23.03.2019, оскільки ОСОБА_3 перебуває на лікуванні та фізично не може бути присутнім у судовому засіданні 27.02.2019.

Розглянувши доводи даного клопотання, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення такого та відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні всі необхідні докази для встановлення всіх обставин справи, а явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 грудня 1994 року ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за номером НОМЕР_1 (а.с. 7).

10 грудня 1994 року ОСОБА_3 взятий на облік у Баришівський об'єднаній державній податковій інспекції як платник податків за номером 13-10, що підтверджується довідкою від 02.10.2001 №186 (а.с. 8).

Як вбачається з довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, у період з:

- березень-травень, грудень 2001 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 670,00 грн.;

- січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1720,00 грн.;

- березень, травень-грудень 2003 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1892,00 грн.;

- січень-грудень 2004 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2200,00 грн.;

- січень-листопад 2005 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2535,00 грн.,

- березень-листопад 2006 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1350,00 грн.;

- березень-липень, вересень-листопад 2007 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1470,00 грн.;

- січень-грудень 2008 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2631,00 грн.;

- січень-листопад 2009 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2705,00 грн.

Загалом, за вказані періоди позивачем бюджету було сплачено єдиного податку на суму 17173,00 грн.

Як вбачається з витягу з Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФУ, 18.06.2015 позивачу було призначено пенсію по інвалідності на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому до страхового стажу для обчислення розміру пенсії по інвалідності територіальним органом Пенсійного фонду України було включено 25 років, 4 місяці та 6 днів (а.с. 13-14).

08 серпня 2018 року позивач звернувся до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою, у якій просив, на підставі довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, включити до його страхового стажу період з 01.01.2001 по 31.12.2008, у якому ОСОБА_3 провадив підприємницьку діяльність та сплачував до бюджету єдиний податок (а.с. 19).

Листом від 20.08.2018 №49/Н-01 Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача, що на підставі довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії по інвалідності були включені періоди до 31.12.2003 року, за які був сплачений податок, а саме: березень-травень, грудень 2001 року; січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року; березень, травень-грудень 2003 року.

Що стосується періоду, починаючи з 01.01.2004, відповідач роз'яснив, що з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. При цьому відповідач зазначив, що оскільки у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування інформація про сплату ОСОБА_3 страхових внесків за період з 01.01.2004 по 01.04.2009 відсутня, підстави для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу увесь період, зазначений у довідці Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року. по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб'єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2.6 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв'язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв'язку зі зміною кількості членів сім'ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З огляду на вищевикладене, обов'язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Як вбачається з довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, у період з:

- березень-травень, грудень 2001 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 670,00 грн.;

- січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1720,00 грн.;

- березень, травень-грудень 2003 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1892,00 грн.;

- січень-грудень 2004 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2200,00 грн.;

- січень-листопад 2005 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2535,00 грн.,

- березень-листопад 2006 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1350,00 грн.;

- березень-липень, вересень-листопад 2007 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1470,00 грн.;

- січень-грудень 2008 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2631,00 грн.;

- січень-листопад 2009 року ОСОБА_3 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2705,00 грн.

Загалом, за вказані періоди позивачем бюджету було сплачено єдиного податку на суму 17173,00 грн.

Пунктом 6 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 передбачено, що суб'єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 2001 по 2009 рік, позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов'язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтсанції, що відмова відповідача зарахувати до страхового стажу періоди, у які позивач відповідно до довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08 сплачував єдиний податок а відтак і внески до Пенсійного фонду, не ґрунтується на вимогах закону.

Беручи до уваги, що період березень-травень, грудень 2001 року; січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року; березень, травень-грудень 2003 року був зарахований відповідачем до страхового стажу, а доказів сплати єдиного податку в інші місяці у період з 01.01.2001 по 31.12.2003 позивачем не надано, вимоги позивача про включення періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2001 по 31.12.2003 до страхового стажу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас, вимоги позивача у частині зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2009 підлягають задоволенню у тій частині, за який підтверджується сплата єдиного податку згідно з довідкою Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, а саме: січень-грудень 2004 року; січень-листопад 2005 року; березень-листопад 2006 року; березень-липень, вересень-листопад 2007 року; січень-грудень 2008 року.

Частиною 4 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії разом з документом, що дає підстави для збільшення страхового стажу, позивач до територіального органу Пенсійного фонду звернувся 08.08.2018 (а.с. 19).

З урахуванням викладеного та з огляду на положення частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV, колегія суддів приходить до висновку, що право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 01.08.2018.

Та обставина, що з червня 2016 року орган доходів і зборів з незалежних від позивача причин не міг надати йому відомостей, що стосувались періоду та розміру сплати єдиного податку, визначеного у Законі № 1058-IV моменту, з якого перераховується пенсія у разі виникнення права на підвищення, не змінює.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

Є.О. Сорочко