Справа № 540/185/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/185/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті пенсії позивачу за вересень 2018р. та зобов'язати відповідача виплатити позивачу пенсію за вересень 2018р. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду у межах суми пенсії за один місяць.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком. У зв'язку з окупацією частини території України та проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 перемістилась у підконтрольну територію України в м.Херсон та взята на облік як внутрішньо переміщена особа, про що отримала відповідну довідку. У зв'язку з неотриманням пенсії у вересні 2018р. позивач звернулась до УПФУ в Херсонській області. На вказане звернення відповідачем наданий лист від 26.11.2018р. №714/Б-99-1, зі змісту якого вбачається, що виплату пенсії позивачу призупинено з 01.09.2018р. до з'ясування фактичного її місця проживання та чинності дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщена особа. Питання виплати пенсії позивачу вирішувалось на засіданні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщенним особам при виконавчому комітеті Корабельної районної у місті Херсоні ради. Відповідно до витягу з протоколу засіданні Комісії від 17.09.2018р. №34 виплату пенсії позивачу за фактичним місцем проживання поновлено з 01.09.2018р. З жовтня 2018р. пенсія нараховується у поточному режимі. Таким чином, пенсія позивача за вересень 2018р. залишаеться не виплаченою, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 01.02.2019р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) на підставі ст.263 КАС України.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що виплату пенсії позивачу зупинено з 01.09.2018 року до з'ясування фактичного місця проживання позивача та для перевірки чинності дії довідки про взяття на облік як внутрішньо-переміщеної особи. З жовтня 2018 року пенсія нараховується у поточному режимі. Кошти за вересень 2018 року нараховані у розмірі 3110,69 грн, що підтверджується довідкою № 4585 від 31.11.2018 року та будуть виплачені на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Ці кошти будуть виплачені після отримання відповіді на клопотання головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області направленого до Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виплати боргу ОСОБА_1 за вересень 2018 року у розмірі 3110,69 грн. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, встановивши, що наявних у справі письмових доказів недостатньо для з'ясування всіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, ухвалою від 27.02.2019р. постановив ухвалу про витребування у відповідача відповідних доказів. На виконання вказаної ухвали відповідачем надані письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми законодавства, що регулюють дані правовідносини, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_3 від 12.02.1993р.

23 жовтня 2014р. позивачу видана довідка НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до вказаної довідки фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1.

З 01.09.2018р. відповідачем призупинено виплату пенсії позивачем до з'ясування фактичного місця проживання останньої.

17.09.2018 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду і України в Херсонській області із заявою про поновлення виплати пенсії.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №714/Б-99-1 від 26.11.2018 року позивачу повідомлено наступне: «…Відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 (далі - Постанова № 136) статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" щодо Вас одержано рекомендації Міністерства фінансів України щодо зупинення або припинення державних виплат через тривалу (понад 60 днів) відсутність за фактичним місцем проживання.

Виплату пенсії Вам призупинено з 01.09.2018р. до з'ясування Вашого фактичного місця проживання та для перевірки чинності дії довідки про взяття на облік як внутрішньо-переміщеної особи.

Питання виплати Вашої пенсії вирішувалося на засіданні Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Корабельної районної у місті Херсоні Ради.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії від 17.09.2018р. №34 виплату Вашої пенсії за фактичним місцем проживання поновлено з 01.09.2018р.

З жовтня 2018 року пенсія нараховується у поточному режимі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області направлено клопотання до Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виплати боргу за вересень 2018р. у розмірі 3110,69 грн.».

Таким чином, позивачу не виплачувалась пенсія за вересень 2018 року.

Позивач вважає бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті пенсії за вересень протиправною та просить зобов'язати відповідача виплатити їй пенсію за вересень 2018р.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон № 1058-IV).

Статтею 4 Закону № 1058-IVвстановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018р. у справі №805/402/18.

З аналізу зазначених норм Закону № 1058-IV слідує, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону №1058-IV.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу припинена виплата пенсії на підставі наявної інформації з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан".

Варто зауважити, що жодного рішення про зупинення або припинення виплати пенсії позивачу не приймалось.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Крім того, суд наголошує, що вищезазначена підстава припинення виплати позивачу пенсії не передбачена Законом №1058-IV.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058-IV.

Крім цього необхідно відмітити наступне.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушуваластаттю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що ГУ ПФУ в Херсонській області в своїх поясненнях, наданих на виконання ухвали суду, зазначає що Управлінням не приймалось рішення про припинення виплати пенсії позивачу. Виплата пенсії позивачу зупинена на підставі наявної інформації з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан".

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Тобто, за результатами розгляду поданих до суду заяв по суті справи та доданих до них документів, судом встановлено, що рішення про припинення пенсійних виплат позивачу з 01.09.2018 року органами Пенсійного фонду України, яке передбачене саме Законом №1058-IV, не приймалось взагалі.

Таким чином, у органів Пенсійного фонду України були відсутні, встановлені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підстави для припинення пенсійних виплат з 01.09.2018 року.

В той же час, судом встановлено, що 17.09.2018р. Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Корабельної районної у місті Херсоні Ради виплату пенсії позивачу за фактичним місцем проживання поновлено з 01.09.2018р.

З наявної в матеріалах справи довідки №4585 від 13.11.2018р., виданої ГУ ПФУ в Херсонській області вбачається, що позивачу нарахована пенсія за вересень 2018р., однак станом на день розгляду даної справи вказана пенсія не виплачена. Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області направлено клопотання до Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виплати боргу за вересень 2018р. у розмірі 3110,69 грн. Проте, станом на 28.02.2019р. відповіді від Пенсійного фонду України не надходило.

Відтак, враховуючи, що виплата пенсії у вересні 2018р. припинена не з підстав, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд визнає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 у вересні 2018р.

Наслідком визнання протиправної бездіяльності є зобов'язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за вересень 2018р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, вимога позивача про допуск до негайного виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії за вересень 2018 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фону України Херсонської області (м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість з пенсії за вересень 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фону України Херсонської області (м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) судовий збір у сумі 768,40 грн. на користь Держави (отримувач коштів УК у м Херсоні /м Херсон/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959779, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 4026, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Допустити негайне виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112010204