Справа № 420/91/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/91/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Захарівської районної адміністрації (66700, Одеська область, Захарівський район, смт. Захарівка, вул. Суворова, 5, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Захарівської районної адміністрації, в якому позивач просив:

визнати протиправною та скасувати відмову комісії Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області від 25 вересня 2018 року № 1165 щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, а саме, заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

зобов'язати комісію Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області на засіданні призначити ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму грошової компенсації визначеної Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 17 квітня 2015 року, актовий запис №99 серія НОМЕР_2. Відповідно Витягу із протоколу засідання Центральної військової - лікарняної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювання, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця ОСОБА_4, встановлено - травма і причина смерті. Так. Пов'язані із захистом Батьківщини.

02 серпня 2018 року, на ім'я начальника Райсовбесу Захарівського району Одеської області Кожухар О.В. було направлено заяву про надання копії рішення комісії із зазначення суми коштів/грошової компенсації на житло згідно постанови № 719 КМУ від 19.10.2016 року) для надання в банк.

Управлінням соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області було надано відповідь № 1165 від 25.09.2018 року, що не підлягає нарахуванню грошова компенсація на житло на поліпшення житлових умов, оскільки між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб актовий запис № 63 від 06.09.2005 року, статус члена сім'ї загиблого військовослужбовця не встановлено.

Позивач вважає відмову Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області з підстав вказаних у листі № 1165 від 25.09.2018 року, протиправною, оскільки

ОСОБА_1, відповідно рішення Фрунзівським районним судом Одеської області у цивільній справі № 517/655/15-ц від 28.09.2015 року, є юридично колишньою дружиною та фактично діючою на момент життя ОСОБА_4, оскільки позивач перебувала у цивільному шлюбі з загиблим ОСОБА_4, що підтверджують показання свідків, та є матір'ю спільних дітей дітей - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а неповнолітні діти загиблого ОСОБА_4 є членами сімї військовослужбовця в розумінні Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей» затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей. Вказаний Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих осіб.

Позивач зазначає, що Відповідно до вказаного Порядку нею надано всі необхідні документи для встановлення сім'ї статусу членів сім'ї загиблого військовослужбовця, подано документи та поставлено на облік для отримання житлового приміщення, та здійснено всі дії для отримання гарантованих державою пільг та компенсацій.

З наведених підстав Позивач вважає відмову № 1165 від 25.09.2018 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 14.01.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29.01.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 з 13.07.2015 року та ОСОБА_3 27.10.2015 року встановлено статус членів сім'ї загиблого військовослужбовця. Оскільки, між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб актовий запис .№63 від 06 вересня 2005 року, статус члена сім'ї загиблого військовослужбовця громадянці ОСОБА_1 не встановлено. Оскільки, діти не перебувають на квартирному обліку, чого вимагає постанова №719 від 19.10.2016 року, родина на грошову компенсацію не має права.

13.02.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначила, що перелік підстав для відмови заявнику передбачений пунктом 15 Порядку, є вичерпним та не підлягає широкому трактуванню, а вимога щодо обов'язкового перебування на квартирному обліку не поширюється на малолітніх і неповнолітніх дітей, які є членами сім'ї загиблого.

В судове засідання 13.02.2019 року Позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від представника Позивача до суду надійшла заява в якій він просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

В судове засідання 13.02.2019 року Відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, жодних клопотань до суду не направляв.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання Відповідача, клопотання представника Позивача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 04 листопада 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вступили у шлюб, який було зареєстровано у Павлівській сільській раді Фрунзівського району Одеської області. 06 вересня 2005 року даний шлюб було розірвано у відділі РАЦС Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 63.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, відповідно до Свідоцтва про смерть від 17 квітня 2015 року, актовий запис №99.

Зазначені обставини підтверджуються рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року по справі №517/655/15-ц, яке набрало законної сили 09.10.2015 року.

Відповідно Витягу із протоколу засідання Центральної військової - лікарняної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювання, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця №3160 від 27.08.2015 року встановлено, що травма і причина смерті ОСОБА_4, так, пов'язані із захистом Батьківщини.

ОСОБА_2 з 13.07.2015 року та ОСОБА_3 27.10.2015 року встановлено статус членів сім'ї загиблого військовослужбовця.

02 серпня 2018 року, на ім'я начальника Райсовбесу Захарівського району Одеської області Кожухар О.В. було направлено заяву про надання копії рішення комісії із зазначення суми коштів/грошової компенсації на житло згідно постанови № 719 КМУ від 19.10.2016 року) для надання в банк.

Управлінням соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області було надано відповідь № 1165 від 25.09.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 з 13.07.2015 року та ОСОБА_3 27.10.2015 року встановлено статус членів сім'ї загиблого військовослужбовця, а також, що не підлягає нарахуванню грошова компенсація на житло на поліпшення житлових умов, оскільки між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб актовий запис № 63 від 06.09.2005 року, статус члена сім'ї загиблого військовослужбовця не встановлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих осіб, визначених абзацами п'ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Відповідно до п. 2 Порядку, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей загиблих, смерть яких пов'язана з безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення, статус яким надано відповідно до абзаців п'ятого - восьмого пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і які перебувають на квартирному обліку (далі - сім'я загиблого) за категоріями у такій черговості:

1) категорія I - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір'ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в загиблого немає дітей (в тому числі усиновлених);

2) категорія II - малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які на день його смерті проживали окремо від матері (батька), якщо загибла особа на день смерті була розлучена або не була розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не була (не був) позбавлена (позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти загиблого;

3) категорія III - батьки загиблого;

4) категорія IV - повнолітні діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

5) категорія V - повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства та мають свої сім'ї;

6) категорія VI - повнолітні діти, обоє батьків яких загинули або пропали безвісти;

7) категорія VII - дружина (чоловік), які на момент загибелі особи були позбавлені батьківських прав відносно малолітніх та неповнолітніх дітей загиблого, у тому числі усиновлених загиблою особою, або які не позбавлені батьківських прав, але неповнолітні діти, в тому числі усиновлені загиблою особою, проживають окремо від дружини (чоловіка).

Відповідно до п. 4 Порядку, грошова компенсація членам сім'ї загиблого або особам з інвалідністю виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сімей загиблих, передбачених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих осіб, визначених абзацами п'ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 7 Порядку, заяву про призначення грошової компенсації член сім'ї загиблого, особа з інвалідністю або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку.

Як встановлено судом, Позивач, в обґрунтування протиправності відмови щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, а саме, заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, зазначає, що вона є юридично колишньою дружиною та фактично діючою на момент життя ОСОБА_4, оскільки позивач перебувала у цивільному шлюбі з загиблим ОСОБА_4.

На підтвердження вищезазначеного позивач посилається на обставини, викладені в тексті рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року по справі №517/655/15-ц.

Проте зазначені обставини не спростовують того факту, що ОСОБА_1 не має статусу члена сім'ї загиблого військовослужбовця, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не має права на грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих осіб.

В свою чергу відповідь Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області № 1165 від 25.09.2018 року, фактично мітить лише відмову ОСОБА_1 в нарахуванні грошової компенсації на житло на поліпшення житлових умов, оскільки між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб актовий запис № 63 від 06.09.2005 року, статус члена сім'ї загиблого військовослужбовця не встановлено.

При цьому щодо нарахування грошової компенсації на житло на поліпшення житлових умов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким встановлено статус членів сім'ї загиблого військовослужбовця у відповіді № 1165 від 25.09.2018 року не зазначено чи мають вони право на вищезазначену компенсацію.

Тобто Відповідачем по суті розглянуто заяву ОСОБА_1 лише в частині що стосується виплати саме їй грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб. При цьому Відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимога щодо визнання протиправною та скасування відмови комісії Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області від 25 вересня 2018 року № 1165 щодо розгляду заяв членів сімей загиблих, а саме, заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей належить до часткового задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності комісії Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

При цьому в тексті відзиву Відповідач зазначає, що оскільки, діти не перебувають на квартирному обліку, чого вимагає постанова №719 від 19.10.2016 року, родина на грошову компенсацію не має права.

Проте суд зазначає, що відповідно до п. 9 Порядку, вимога щодо обов'язкового перебування на квартирному обліку не поширюється на малолітніх і неповнолітніх дітей, які є членами сім'ї загиблого.

Відповідно до пунктів 10-13 Порядку, орган соціального захисту населення протягом п'яти робочих днів з дня прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови заявника, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Після складення акта обстеження матеріально-побутових умов заявника орган соціального захисту населення протягом трьох робочих днів, а у випадку, визначеному у пункті 22 цього Порядку, протягом десяти робочих днів вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації.

Комісія протягом п'яти робочих днів з дня надходження подання розглядає його по суті і в присутності заявника або його законного представника чи уповноваженої особи приймає рішення щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації.

За наявності письмового клопотання комісія може розглядати питання щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації за відсутності заявника або законного представника чи уповноваженої особи. У разі відсутності такого клопотання та неявки зазначених осіб розгляд відповідного питання переноситься на наступне засідання комісії.

Відповідно до п. 15 Порядку, комісія може відмовити заявнику в призначенні грошової допомоги з таких підстав:

1) загиблий або особа з інвалідністю не належали до одного з військових формувань, визначених в абзаці восьмому, формувань, визначених абзацами шостим і сьомим, або не залучалися до діяльності, визначеної абзацом п'ятим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

2) загиблий або особа з інвалідністю не брав безпосередню участь в антитерористичній операції (відсутня довідка, визначена в підпункті 3 пункту 8 цього Порядку);

3) заявник не є членом сім'ї загиблого, визначеним в абзацах шістнадцятому - двадцять другому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

4) заявник не є особою, визначеною у пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

5) заявник не перебуває на квартирному обліку з урахуванням норми, визначеної у пункті 9 цього Порядку;

6) заявник є членом сім'ї загиблого за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім'ї загиблого, в разі одночасного подання ними заяви на отримання грошової компенсації;

7) заявник є членом сім'ї загиблого за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім'ї, який вже отримав житло або грошову компенсацію, - до виплати грошової компенсації всім членам сімей загиблих, які перебувають на обліку в Реєстрі і мають першочергове право на таку виплату;

8) заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім'ї загиблого або як особі з інвалідністю.

Враховуючи в сукупності, що:

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

травма і причина смерті ОСОБА_4 пов'язані із захистом Батьківщини;

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено статус членів сім'ї загиблого військовослужбовця;

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до п. 2 Порядку, відносяться до осіб (категорія ІІ), які мають право на отримання грошової компенсації як члени сімей загиблих, смерть яких пов'язана з безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення, статус яким надано відповідно пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

вимога щодо обов'язкового перебування на квартирному обліку не поширюється на малолітніх і неповнолітніх дітей, які є членами сім'ї загиблого;

відсутні підстави для відмови у призначенні грошової допомоги, передбачені п. 15 Порядку, -

суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід призначити, в особі їх законного представника ОСОБА_1, грошову компенсацію визначену Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимога про зобов'язання комісію Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області на засіданні призначити ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму грошової компенсації визначеної Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 належить до задоволення шляхом зобов'язання комісії Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області на засіданні призначити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх законного представника ОСОБА_1, суму грошової компенсації визначеної Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь- якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі», заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-ХІ).

Таким чином, суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

У зв'язку з частковим задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 229, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Захарівської районної адміністрації (66700, Одеська область, Захарівський район, смт. Захарівка, вул. Суворова, 5, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність комісії Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в частині виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Зобов'язати комісію Управління соціального захисту населення Захарівської районної державної адміністрації в Одеські області на засіданні призначити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх законного представника ОСОБА_1, суму грошової компенсації визначеної Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Захарівської районної адміністрації (66700, Одеська область, Захарівський район, смт. Захарівка, вул. Суворова, 5, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.