Справа № 9901/22/19
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2019 року

Київ

справа №9901/22/19

адміністративне провадження №П/9901/22/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Васильєвої І.А., Юрченко В.П., Шипуліної Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС), у якому просить суд (з урахуванням уточненого адміністративного позову):

визнати незаконним та скасувати рішення колегії ВККС від 20.07.2018, яким ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді;

визнати незаконним і скасувати рішення ВРП від 11.12.2018, яким ОСОБА_1 звільнено з посади судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська на підставі підпункту 4 пункту 16№ розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення ВРП прийнято з порушенням вимог статті 2 КАС України, статті 19 Конституції України, без урахування практики Європейського суду з прав людини, рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи, Організації з безпеки і співробітництва в Європі, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку позивача, у спірному рішенні ВККС відсутні підстави та мотиви винесення рішення. Комісією прийнято невмотивоване рішення щодо невідповідності позивача займаній посаді судді. В оскаржуваному рішенні не було враховано баланс між фактичними підставами для винесення оскаржуваного рішення і несприятливими наслідками у вигляді позбавлення права займати посаду судді, що не відповідає поняттю пропорційності.

Судом з'ясовано, що однією з вимог позовної заяви ОСОБА_1 є визнання незаконним та скасування рішення колегії ВККС, яким ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді.

Рішення ВККС, яке оскаржує позивач, прийнято 20.07.2018, отже строк звернення до суду із вимогою про визнання незаконним та скасування рішення становить один місяць та завершився 21.08.2018. Вказаний адміністративний позов направлено на адресу суду 11.01.2019, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті. При цьому, позивачем не додано до позову заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статтей 160, 161 КАС України, оскільки до позову не додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також не додано документ про сплату судового збору.

21.02.2019 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить суд поновити строк звернення до суду, посилаючись на частину восьму статті 101 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно якої рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією. Позивач зазначає, що особа фактично набуває право на оскарження лише після ухвалення рішення за відповідною рекомендацією. Як вказує позивач, рішення Вищої ради правосуддя за оскаржуваною рекомендацією ухвалено 11.12.2018, в свою чергу, адміністративний позов до суду направлено 11.01.2019, тобто, з дотриманням встановлених законом строків.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду, Верховний Суд не вбачає підстав для такого поновлення, зважаючи на наступне.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини п'ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

20.07.2018 ВККС прийнято рішення №1264/ко-18, яким суддю Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська Нізік Олену В'ячеславівну визнано такою, що не склала іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів; їй відмовлено у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди»; визнано такою, що не відповідає займаній посаді, та рекомендовано Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська.

Не погодившись із таким рішенням ВККС, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Згідно положень статті 83 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 84 цього Закону за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює одне з рішень, визначених цим Законом.

Суддя, (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Комісії щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку передбаченому КАС України, з підстав передбачених цим Законом (частина друга, третя статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно положень частини восьмої статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

З аналізу вказаних законодавчих норм убачається, що суддя, який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, має право оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.

При цьому, рекомендаційний характер має лише останній пункт оскаржуваного рішення ВККС, а всі інші пункти за своєю правовою природою є імперативними приписами, що, на думку позивача, порушують її права та законні інтереси, у зв'язку з чим таке рішення може бути оскаржено до суду.

Отже, позиція позивача, що рішення ВККС від 20.07.2018 №1264/ко-18, яким ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді, може бути оскаржене лише після ухвалення рішення за відповідною рекомендацією, є помилковою.

Наведене підтверджується практикою Великої Палати Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 30.01.2019 по справі №9901/646/18.

Крім цього, суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження, у даному випадку рішення ВККС, у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, встановлений строк судового оскарження рішення ВККС від 20.07.2018, завершився 21.08.2018. В свою чергу, позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об'єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на своєчасне звернення до суду за захистом прав.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених позивачем у заяві про поновлення строку на звернення до суду, причин пропуску такого строку поважними.

Згідно положень частини першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву в частині вимог щодо визнати незаконним та скасувати рішення колегії ВККС від 20.07.2018 №1264/ко-18, слід повернути позивачеві.

Керуючись статтями 22, 80, 123, 169, 243, 248, 261, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відмовити у поновленні пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20.07.2018, яким ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

-----------------------

-----------------------

-----------------------

------------------------

------------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду