Справа № 814/338/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 р. Справа № 814/338/18
Категорія: 6.3

Головуючий в 1 інстанції: Птічкіна В. В.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року по справі за позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" до Державного реєстратора Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Парсенюк Андрія Михайловича про скасування рішень від 13.11.2017 № 38096214, № 38098726, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПП "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" звернулося до суду з позовом до Державного реєстратора Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Парсенюк Андрія Михайловича в якому просило:

скасувати рішення державного реєстратора Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Парсенюка Андрія Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38096214 від 13.11.2017, а саме права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1;

скасувати рішення державного реєстратора Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Парсенюка Андрія Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38098726, а саме права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Реєстратор, в силу положень Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", був зобов'язаний прийняти рішення про відмову ОСОБА_3 у державній реєстрації права оренди земельних ділянок. Натомість, відповідач здійснив подвійну реєстрацію прав на земельні ділянки, чим порушив права позивача. Як зазначено у позові, до 01.12.2020 Підприємство є орендарем відповідних земельних ділянок, та відповідні права були зареєстровані у Врадіївському відділі МРФ ДП "Центр ДЗК" у березні 2010 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" до Державного реєстратора Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Парсенюка Андрія Михайловича відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ПП "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що додаткові угоди до договорів оренди землі є невідємними частинами самих договорів, а тому пройшли державну реєстрацію, що помилково не взято до уваги судом першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником:

земельної ділянки площею 1,83 га, розташованої у межах території Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 20.03.2007;

земельної ділянки площею 4,47 га, розташованої у межах території Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 20.03.2007.

01.09.2007 ОСОБА_4 і директор Підприємства підписали "Типовий договір оренди землі", відповідно до якого позивач прийняв в оренду земельну ділянку площею 1,83 га. Договір було укладено на сім років, до закінчення сільськогосподарського 2014 року, та зареєстровано у Врадіївському реєстраційному відділі МРФ ДП "Центр ДЗК" 10.03.2010 за № 04.

Сторони договору додатковою угодою від 10.09.2009 продовжили дію договору оренди землі до 01.12.2020.

Також, 01.09.2007 ОСОБА_4 і директор Підприємства підписали "Типовий договір оренди" землі, відповідно до якого позивач прийняв в оренду земельну ділянку площею 4,47 га. Договір було укладено на сім років, до закінчення сільськогосподарського 2014 року, та зареєстровано у Врадіївському реєстраційному відділі МРФ "Центр ДЗК" 10.03.2010 за № 01.

За твердженнями позивача, сторони договору додатковою угодою від 10.09.2009 продовжили дію договору оренди землі до 01.12.2020.

ОСОБА_4 факт підписання 10.09.2009 додаткових угод до договорів оренди землі заперечила.

Підприємство вказало, що державна реєстрація додаткових угод від 10.09.2009 відбулась одночасно з державною реєстрацією договорів оренди землі від 01.09.2007 - 10.03.2010.

Рішеннями від 13.11.2017 № 38098726 та № 3809621 відповідач здійснив державну реєстрацію прав користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 та земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3 за ОСОБА_3."

Не погодившись з даними рішеннями позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що підстави для відмови у реєстрації договору оренди та додаткової угоди до нього відсутні, а відтак оскаржувані рішення відповідача є правомірними. Тобто, суд виходив з того, що між сторонами наявний публічно-правовий спір, а тому ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Вимогами у цій справі є визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди земельної ділянки, що пов'язане з порушенням прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою державним реєстратором зареєстровано аналогічне право на ту саму земельну ділянку.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право оренди на спірну земельну ділянку), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте державним реєстратором оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

У цій справі позивач, оскаржуючи рішення державного реєстратора, фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди і відсутністю такого права у іншої особи.

Так, у раніше ухваленій постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за третьою особою має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він може вирішуватися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від того, чи буде залучений до участі у справі в якості відповідача орендодавець (фізична особа).

За таких обставин суд першої інстанції не врахував суть спірних правовідносин та дійшов необґрунтованого висновку про те, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

З урахуванням зазначених обставин та норм права, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалене судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як свідчать матеріали справи, ПП "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією від 08.11.2018 року № 5, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи / а. с. 148/, сплачено судовий збір у сумі 5286,00 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення сплаченого апелянтом судового збору.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" до Державного реєстратора Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Парсенюк Андрія Михайловича про скасування рішень від 13.11.2017 № 38096214, № 38098726 закрити.

Роз'яснити право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Повернути ПП "Виробничо-комерційного підприємства "Каро" (вул. Кооперативна, 21, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56300, ідентифікаційний код 20892727) судовий збір у розмірі 5286,00,00 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень), що був сплачений згідно квитанції від 08.11.2018 року № 5, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 814/338/18.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 27 лютого 2019 року .

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова