Справа № 620/4060/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

20 лютого 2019 року м. Чернігів Справа № 620/4060/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Якуш І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) в інтересах дитини-інваліда ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі - Служба у справах дітей, відповідач), в якому просить:

визнати бездіяльність відповідача протиправною;

зобов'язати відповідача вчинити дії, які зазначені у зверненні від 28.09.2018 і зверненні Уповноваженого Президента України з прав дитини від 29.10.2018 № 32-04/2313, а саме:

вжити заходів, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у частині захисту прав та інтересів постраждалої дитини;

відібрати письмове пояснення від ОСОБА_3 з приводу її дій по відношенню до малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Чому замість лікарні вона повезла дитину до НДБІ, поліції. Чому нею було порушено регламент, визначений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2013, не попереджено позивача у будь-який спосіб про причини затримки чи ще якісь фактори;

відібрати письмове пояснення від ОСОБА_4 (був співучасником всього, що робила ОСОБА_3, не припинив її дії, не повідомив позивача про все, що відбувається) з приводу дій по відношенню до малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

відібрати письмове пояснення від ОСОБА_5 з приводу того, чому він не приходить досить тривалий час на побачення з дитиною. При цьому вводить в оману судові органи, що я чиню йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Також відібрати пояснення з документальним підтвердженням щодо стану його здоров'я. Тому що хвора людина, якій зроблена операція на серці, сама потребує догляду. І не може висувати вимоги, аби він сам міг везти на оздоровлення дитину з особливими потребами.

Відібрати письмове пояснення від ОСОБА_6:

з приводу того, чому він останнім часом рідко приходить на побачення з сином. При цьому вводить в оману судові органи, що я чиню йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. У разі хвороби дитини, пише заяви у поліцію і за невиконання рішення суду вимагає притягнути мене до кримінальної відповідальності. Також відібрати пояснення, чому він у разі хвороби, оформлює листок непрацездатності і сидить вдома, не ходить на роботу. Також відібрати пояснення, які його дії як вчителя, класного керівника 6-Б класу школи № 304 м. Києва по відношенню до дітей, які хворіють і не відвідують школу;

чому з 2013 року жодного разу батько не вжив жодних заходів і не звозив дитину на оздоровлення. Влітку 2018 року ОСОБА_6 надав суду пояснення про те, що потребує оздоровлення у м. Бердянськ і приклав копію квитка. ОСОБА_7 з собою не взяв. При цьому звернувся до суду з аналогічними вимогами;

чому ІНФОРМАЦІЯ_1 не припинив злочинні дії ОСОБА_3, за словами свідків, консультував її по телефону, по відношенню до свого сина і дозволив, щоб дитина замість поліції потрапила відразу на консультацію до лікаря.

зобов'язати Службу у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області надати позивачу копії усіх пояснень і документів до цих пояснень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на адресу відповідача направлено звернення, яке Службою у справах дітей отримано, однак відповіді позивачу не надано. Більш того відповідачем повністю проігноровано звернення Уповноваженого Президента України з прав дитини на ім'я міського голови від 29.10.2018 № 32-04/2313 і не забезпечено його розгляд. Така бездіяльність відповідача порушує права позивача, як матері дитини з інвалідністю. Не дає можливості належним чином захистити права сина, адже в усіх справах і, зокрема, судових, які стосуються захисту його прав та інтересів є обов'язковою участь Служби у справах дітей, яка однак, не бажає вчиняти жодних дій, навіть відповідати на запити.

14.01.2019 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою суду надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відзив на позов від Служби у справах дітей до суду не надійшов.

11.02.2019 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання, в якому позовні вимоги підтримує т просить задовольнити їх в повному обсязі, справу роглянути за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій проти позову заперечує, оскільки відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судове засідання здійснювалось в порядку встановленому ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулася до Служби у справах дітей, Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, Ніжинського дитячого будинку інтернат та Уповноваженого Президента України з прав дитини зі зверненням від 25.09.2018 на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з проханням вжити відповідних заходів у межах повноважень та відібрати пояснення у заінтересованих осіб, які допускають порушення прав дитини з інвалідністю (а.с.25-27).

30.10.2018 на вказане вище звернення Службою у справах дітей на адресу позивача направлено відповідь, в якій зазначено, що відповідачем 10.10.2018 проведено бесіду з ОСОБА_3 щодо ситуації, яка склалася ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначено, що до повноважень відповідача не належать питання відібрання письмових пояснень (а.с.12). Факт проведення бесіди з ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи (а.с.49, запис № 71).

Також, на адресу позивача направлено відповідь Уповноваженого Президента України з прав людини від 29.10.2018 № 32-04/2313, в якій зазначено, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини, Уповноважений звернувся до Міського голови м. Ніжина з проханням розглянути звернення позивача, провести перевірку наведених фактів, взяти на контроль дану справу, зобов'язати службу у справах дітей відібрати відповідні пояснення від ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та вжити в межах компетенції відповідних заходів реагування щодо попередження домашнього насильства по відношенню до малолітнього сина позивача, а також забезпечити участь представника органу опіки та піклування в судових засіданнях виключно в інтересах дитини і повідомляти ОСОБА_1 про результати розгляду звернення у визначений законом термін (а.с.10).

В подальшому, позивач 28.11.2018 засобами електронної пошти звернулася до відповідача з листом, в якому просила повідомити про ненадання останній відповіді на її звернення від 25.09.2018, яке отримане відповідачем 28.09.2018, на що Служба у справах дітей повідомила позивача, що 30.10.2018 простою кореспонденцією позивачу направлено відповідь та повторно вказану відповідь направлено на адресу електронної пошти позивача, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною третьою статті 15 Закону встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, у тому числі, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Виходячи з Конституції України та Конвенції ООН про права дитини Закон України від 24.01.1995 № 20/95-ВР «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначає правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Частиною першою статті 4 Закону України від 24.01.1995 № 20/95-ВР «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» передбачено, що основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служб у справах дітей є:

розроблення і здійснення самостійно або разом з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадськими організаціями заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей;

координація зусиль центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності у вирішенні питань соціального захисту дітей та організації роботи із запобігання дитячій бездоглядності;

забезпечення додержання вимог законодавства щодо встановлення опіки та піклування над дітьми, їх усиновлення;

здійснення контролю за умовами утримання і виховання дітей у закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, спеціальних установах і закладах соціального захисту для дітей незалежно від форми власності;

ведення державної статистики щодо дітей відповідно до законодавства України та міжнародних стандартів;

ведення обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, усиновлених, влаштованих до прийомних сімей, дитячих будинків сімейного типу та соціально-реабілітаційних центрів (дитячих містечок);

проведення роботи з соціально-правового захисту дітей, запобігання бездоглядності та правопорушенням серед них, із соціально-психологічної реабілітації найбільш уразливих категорій дітей, контроль та координація діяльності служб у справах дітей;

здійснення з питань, що належать до їх компетенції, координації та методологічного забезпечення діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування стосовно соціального захисту дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа, а також забезпечення додержання законодавства щодо встановлення опіки і піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, їх усиновлення, застосування інших передбачених законодавством форм влаштування дітей;

сприяння розвитку різних форм виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

Типове положення про службу у справах дітей затверджує Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2007 № 1068 затверджено Типове положення про службу у справах дітей обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації та Типове положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації.

Рішенням сесії VІІ скликання Ніжинської міської ради Чернігівської області від 02.02.2016 № 19-7/2016 затверджено Положення про службу у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі - Положення) (а.с.43).

Відповідно до п. 1.5 Положення Служба у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, а також указами Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, розпорядженнями голови обласної державної адміністрації, рішеннями обласної ради, рішеннями міської ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови та цим Положенням.

Вказаними вище нормами не передбачено обов'язку Служби у справах дітей відбирати письмові пояснення.

Пояснення є формою збирання доказів у адміністративному, кримінально-процесуальному, цивільно-процесуальному та дисциплінарному провадженнях, що здійснюється у передбачений законодавством спосіб та уповноваженими не це посадовими особами.

Як встановлено судом Службою у справах дітей у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» надано відповідь ОСОБА_1 на її поштове звернення від 25.09.2018 та звернення засобами електронної пошти від 28.11.2018.

При цьому, начальником сектору профілактики правопорушень серед дітей ОСОБА_8 10.10.2018 проведено бесіду з ОСОБА_3 та ознайомлено останню з заявою ОСОБА_1, тобто вчинені дії в межах наданих відповідачу повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Служба у справах дітей у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень надала відповідь позивачу на її звернення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 168, 229, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (площа імені Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ).

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 26.02.2019.

Суддя О.М. Тихоненко