Справа № 200/12582/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року справа №200/12582/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (суддя Голубова Л.Б.) від 17 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року) у справі №200/12582/18-а за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Селидівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність у не відновленні виплати пенсії за віком та несплати заборгованості, яка виникла починаючи з березня 2016 року через незаконне припинення її нарахування та виплату; зобов'язано відновити виплату пенсії за віком з проведенням підвищення її розміру з 01.10.2017 року відповідно до Закону №2148, нарахувати та виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.03.2016 року по час відновлення, шляхом перерахунку на рахунок в АТ «Ощадбанк», з нарахуванням компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач є непрацюючим пенсіонером та особою похилого віку. Позивач перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір. Зазначає, що пенсія є єдиним джерелом доходу позивача.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву залишено без руху, у зв'язку із тим, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 КАС України, встановлено позивачу сім календарних днів з дня отримання зазначеної ухвали на усунення недоліків, а саме надання оригіналу квитанції про сплату судового збору за подачу позову немайнового характеру в розмірі 704,80 гривень та копії документів засвідчених належним чином доданих до позовної заяви.

Позивачем на адресу суду першої інстанції надіслано заяву від 07 грудня 2017 року в якій просив відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення або зменшити розмір сплати судового збору до 100,00 грн. В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначив, що є пенсіонером за віком, починаючи з 26.12.2005 року не працює, джерелом існування була тільки призначена пенсія за віком, виплати якої було припинено з березня 2016 року і до теперішнього часу не відновлена. Позивачем до зазначеної заяви надано копію трудової книжки та копію паспорту.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року позов повернуто заявнику.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначив, що до позову була додана заява про звільнення від сплати судового збору, де основною підставою звільнення від сплати судового збору була вказана причина припинення виплати пенсії за віком у березні 2016 року і не відновлення до часу звернення до суду та відсутність коштів для існування. Позивач також зазначив, що на підтвердження того, що вона не працює до суду разом із заявою від 07.12.2018 року була направлена копія трудової книжки, а факт того, що позивач є пенсіонером і перебуває у непрацездатному віці доведеною копією пенсійного посвідчення та паспорту. Крім того, позивач також зазначив, що не отримувала копію ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено довідкою Новогродівського Управління соціального захисту населення Донецької області від 26.12.2017 року №, а також пенсіонером за віком на підставі пенсійного посвідчення серії ААЄ №628465 від 14.09.2011 року. Згідно наданої копії трудової книжки, позивач з 26.12.2005 року не працює.

Враховуючи, що спірним питанням у цій справі є протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії з березня 2016 року, тобто, предметом позову є захист соціальних прав позивача, колегія суддів вважає, що наведені позивачем обставини є достатніми для звільнення його від сплати судового збору.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, останній виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим судове рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі №200/12582/18-а - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року та адміністративну справу №200/12582/18-а до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 27 лютого 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць