Справа № 815/2777/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2777/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року прийнятого у письмовому провадженні (суддя: Потоцька Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати незаконною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення з ОСОБА_1;

стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільненні зі служби в поліції коштів в сумі 14 528,25 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУНП в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Окрім того, скаржник зазначає, що ГУНП в Одеській області не може самостійно виплатити працівникові поліції одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби без надходження коштів з Національної поліції України, як основного розпорядника коштів Державного бюджету України.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 310 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні.

Обставини справи.

ОСОБА_1 з 29 вересня 1993 року проходила службу в органах внутрішніх справ України. Наказом ГУМВС України в Одеській області від 04 листопада 2015 року №1010 о/с її було звільнено з 06 листопада 2015 року з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

07 листопада 2015 року, позивача, на підставі її заяви, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", призначено в порядку переатестування та установлення посадового окладу згідно зі штатним розписом, на посаду старшого інспектора з особливих доручень управління документального забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання - "підполковник поліції", про що було видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07 листопада 2015 року №44 о/с.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20 жовтня 2016 року №1081 о/с підполковника поліції ОСОБА_1, старшого інспектора з особливих доручень управління документального забезпечення Головного управління: Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції з 24 жовтня 2016 року за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Підставою для видання наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20 жовтня 2016 року №1081 о/с слугував рапорт.

Згідно Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 листопада 2016 року №1591 о/с, яким внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20 жовтня 2016 року №1081 о/с було оголошено вислугу років на день звільнення (24 жовтня 2016 року) а саме: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років - 23 роки 25 днів; для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 23 роки 25 днів; усього для призначення пенсії - 23 роки 25 днів. Згідно ч. 3 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" 24 жовтня 2016 року є останнім днем служби.

На підставі акту огляду МСЕК №149 від 30 січня 2017 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 складено довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 297145, згідно якої за результатами первинного огляду 23 січня 2017 року, позивачу встановлено II групу інвалідності захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Згідно довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 Серія 10 ААА №127406, встановлена ступінь втрати професійної працездатності - 60%.

В день звільнення зі служби в поліції (20 жовтня 2016 року), належна позивачу сума одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 40 853,75 грн. виплачена не була.

Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області остаточний розрахунок проведено 26 грудня 2016 року.

Не погоджуючись з викладеним позивач звернулася до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено порушення строку розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні, що є підставою для виплати ОСОБА_1, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), Кодексу закону про працю.

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 102 вказаного Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII зазначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за власним бажанням, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 07 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно п. 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським (зі змінами від 02 березня 2016 року), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за власним бажанням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 вказаного кодексу зазначає, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Верховний Суд України постановою від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року, від 01 березня 2018 року у справах № 806/535/16 та № 806/1899/17 та від 20 лютого 2019 року у справі №814/1735/16.

Оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи, в день звільнення ОСОБА_1 (06 листопада 2015 року) належна позивачу сума одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 40 853,75 грн. виплачена не була. Остаточний розрахунок з позивачем, Головним ГУНП в Одеській області проведено лише 26 грудня 2016 року, тобто після спливу 64 робочих днів.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм законодавства та обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідачем (ГУНП в Одеській області) допущено порушення строку розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні, що є підставою для виплати ОСОБА_1, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення вимог позивача в частині стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Так, згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Приписами ч.5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові по справі № 806/1551/17 від 01 березня 2018 року вказав:

"За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції".

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для у всіх випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично зідпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 04 травня 2016 року середньоденне грошове забезпечення позивача становить 232,95 грн. (7105,00 грн.+ 7105,00 грн.=14 210,00грн./61 днів=232,95 грн.) (а/с.13).

Середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 232,95 грн. (середньоденний заробіток) помножити на 64 днів (час затримки розрахунку з 24 жовтня 2016 року по 26 грудня 2016року - день виплати одноразової грошової допомоги) дорівнює 14 908,80грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 14 908,80гривень.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області про те, що головне управління не може самостійно виплатити працівникові поліції одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби без надходження коштів з Національної поліції України, як основного розпорядника коштів Державного бюджету України, оскільки на вказані доводи скаржника судом першої інстанції надано вмотивовану відповідь з якою погоджується колегія суддів.

Так, частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що вони не містять належних доказів, які б могли свідчити про дату надходження коштів для виплати одноразової грошової допомоги, черговості таких виплат та формування бюджетного запиту для таких виплат.

Відсутність таких доказів унеможливлює надання оцінки доводам відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом попередньої інстанції про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення з ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги також не приймає, оскільки вони не спростовують правильного висновку суду першої інстанції викладеного в оскаржуваному рішенні від 24 вересня 2018 року з яким погоджується апеляційний суд.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 28 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.