Справа № 0840/3483/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3483/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства Оборони України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року (суддя Стрельнікова Н.В., повний текст складено 25.10.2018р.) по справі №0840/3483/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним дії відповідача, щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності II групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві у розмірі 336 800 грн. 00 коп.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 04 січня 2017 року йому встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Враховуючи положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975, якими визначено право на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності, позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату такої допомоги, проте, рішенням Міністерства оборони України позивачу було відмовлено у нарахуванні та виплаті відповідної допомоги. Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправними дії Міністерства оборони України, щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;
зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності II групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві у розмірі 320000 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що фактично підставою для відмови у призначенні та виплати грошової допомоги стало те, що, за позицією відповідача, висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України не є тим документом, який підтверджує обставини отримання поранення. Встановивши підстави для відмови у призначенні та виплати позивачу грошової допомоги, суд першої інстанції виходив як із законодавчо визначеного обов`язку позивача подати на розгляд певні документи так із законодавчо визначених повноважень військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку та обставин отримання поранень. При цьому, судом зроблено висновок про те, що позивачем було надано усі документи, які необхідні для вирішення питання щодо призначення грошової допомоги та перелік яких визначено Порядком №975, а висновок військово-лікарської комісії, у свою чергу, є документом який засвідчує, у тому числі, причини та обставини отримання поранення. Оскільки у вказаному висновку була відсутня інформація про те, що поранення пов`язане із вчинення особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення такою особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або умисного спричинення собі тілесних ушкоджень, суд вказав на безпідставність доводів відповідача про ненадання позивачем документу, який підтверджує обставини отримання поранення. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно розраховано суму грошової допомоги, яка підлягає виплаті на його користь.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована позицією відповідача, яка зводиться до того, що позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення. При цьому, як зазначає відповідач, висновок військово-лікарської комісії лише засвідчує наявність у позивача захворювань на день огляду, а не встановлює обставини та причини отриманого поранення. З цих підстав відповідач формує своє відношення до спірних правовідносин та вказує на те, що позивач не позбавлений права на виплату одноразової грошової допомоги за умови подання усіх необхідних документів. Крім цього, відповідач вказує на те, що Міністерство оборони України не наділений повноваженнями щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, а лише приймає рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, є особою, якій встановлено статус інваліда війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.01.2017.
Позивач проходив військову службу в складі армії Збройних Сил колишнього Радянського Союзу, про що свідчить військовий квиток серії НОМЕР_2 від 31.10.1982 (а.с.11-12).
Відповідно до виписки медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0550914 від 07.12.2015 позивачу первинно встановлена IIІ група інвалідності (а.с. 17).
Відповідно до Витягу з протоколу № 3267 від 07.09.2015 Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 : Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.14).
Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №1647/Ж від 03.09.2015 …Описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1984 році. (а.с.15).
04.01.2017 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності,у зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується випискою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0674194 (а.с.18).
Позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
У серпні 2018 року позивач отримав витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.07.2018 №77 у якому зазначено, що висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 07.09.2015 №3267 не є документом, що свідчить про обставини поранення.
Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідач, не заперечуючи право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.1991, вказує на те, що останнім не було надано достатніх документів для вирішення питання щодо призначення такої допомоги. Так, за позицією відповідача позивачем не було надано документа, що свідчить про обставини поранення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що обставини отримання поранення підлягають з`ясуванню під час вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, оскільки у відповідності до ст..16-1 Закону № 2011-ХІІ, якщо отримання поранення (інвалідність) є наслідком вчинення особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення такою особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або умисного спричинення собі тілесних ушкоджень, то одноразова грошова допомога не виплачується.
В той же час, вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та оцінюючи такі аргументи відповідача, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Частиною 2 п.3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до п.21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Відповідно до п.21.7 Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення №402).
Таким чином, враховуючи повноваження військово-лікарської комісії при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
В матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол №3267 від 07.09.2015, що здійснювалось для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії. Як вбачається з даного витягу, у позивача було виявлено шкіряні рубці, які є наслідком вогнепального поранення голови (контузія головного мозку).
На підставі вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №3264 від 07.09.2015, яким встановлено, що отримані позивачем поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії засвідчує в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Порядок № 975 не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.
З цього приводу суд першої інстанції вірно виходив з того, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). В той же час, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Таким чином, оскільки відповідачем не було надано будь-яких доказів того, що позивачем отримано поранення (інвалідність) внаслідок вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або умисного спричинення собі тілесних ушкоджень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав не надання документу, який свідчить про обставини отримання поранення, є необґрунтованою.
Визначаючи спосіб захисту порушено права, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до статті 16-2 Закону № 2011-XII (в редакції станом на час встановлення інвалідності (04.01.2017р.)) одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю ІІ групи інвалідності призначається і виплачується в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на момент встановлення інвалідності ІІ групи, то з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений станом на 01.01.2017р. (1600грн.), позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 320000,0грн. З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 320000,0грн.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитися з огляду на те, що судом першої інстанції не було враховано наступне.
Так, відповідно до ч.4 ст..16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Аналогічне передбачено і п.8 Порядку №975.
Як зазначено вище, вперше групу інвалідності (ІІІ групу) позивачу встановлено 07.12.2015р., а 04.01.2017р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.
Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру одноразової грошової допомоги підлягають з`ясуванню обставини, які визначені ч.4 ст.16-3 Закону та п.8 Порядку №975. Оскільки, Міністерство Оборони України, у спірному випадку, має дискреційні повноваження щодо визначення як права на отримання грошової допомоги так і розміру такої допомоги та враховуючи те, що вказане питання, з огляду на зміст відмови позивачу у призначенні грошової допомоги, відповідачем не досліджувалось, суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо розміру одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті на користь позивача.
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушено права у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу грошовому допомогу на підставі та у розмірах, які визначені Законом № 2011-ХІІ та Порядком №975.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства Оборони України задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року по справі №0840/3483/18, в частині зобов`язання Міністерства Оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 320000,0грн. скасувати та в цій частині прийняти нову постанову.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності II групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
В іншій частині Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року по справі №0840/3483/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 26.02.2019р.
Повне судове рішення складено 27.02.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк