Справа № 817/1632/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4234/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Рокитнівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року, прийняте суддею Друзенко Н.В. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Рокитнівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинення певних дій, -

встановив :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Рокитнівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправною відмови у видачі ОСОБА_3 у зв'язку із досягненням 16-ти річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та зобов'язання оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503- ХІІ, без передачі будь-яких даних про дитину і про її батьків до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною відмову у видачі ОСОБА_3 паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992; зобов'язано оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до зазначеного Положення. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що спір виник з приводу наміру сторони позивача оформити паспорт у вигляді книжечки особі, яка досягла 16 років, а відповідач в цьому заперечує через можливість видати паспортну картку, що містить безконтактний електронний носій.

Суд взяв за основу правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі №806/3265/17. Так, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID - картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які б мали бути досягнуті без накладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Законодавець, приймаючи нормативно - правові акти зі спірних правовідносин не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не маючи подвійного тлумачення.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не передавати будь - які дані про ОСОБА_3 та його батьків до Єдиного державного демографічного реєстру є безпідставні, позаяк при видачі паспорта у формі книжечки, не передбачається внесення будь - яких даних про особу до Єдиного державного демографічного реєстру.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Рокитнівський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Рівненській області подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не надано належну оцінку обставинам відсутності між сторонами публічно - правових відносин, оскільки позивач не звертався до органу УДМС у визначений спосіб і порядок (зава довільної форми). Тому, оскільки позивач не звертався із належно оформленими документами, у відповідача відсутні підстави для видачі паспорта у вигляді книжечки.

Судом не враховано окрему думку судді Великої Палати Верховного Суду Антонюк Н.О., Прокопенко О.Б. у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Тобто, з 01.11.2016 року і до сьогодні, зокрема, і на дату звернення позивача за паспортом, правове регулювання є таким, що для оформлення паспорта громадянина України в іншій формі, ніж ID - картки, вже немає законних підстав.

Тому відповідач як суб'єкт владних повноважень при виконанні своїх офіційних повноважень не може діяти всупереч вимог закону.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), по досягненню шістнадцятирічного віку, а саме 21.11.2017 року, разом зі своїми батьками, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернувся до Рокитнівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Рівненській області із заявою про видачу паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.7).

Листом №30/933 від 08.12.2017 року Рокитнівський районний сектор Управління Державної міграційної служби в Рівненській області повідомив позивача про те, що відповідно до діючого законодавства паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. З 01.11.2016 року прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія припинено (а.с.17).

19.09.2018 Велика Палата Верховного Суду розглянула зразкову справу № Пз/9901/2/18 (№806/3265/17) та прийняла відповідну постанову, яка набрала законної сили з дати її прийняття. Повний текст вказаної постанови виготовлений та підписаний 01.10.2018 року.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дана справа містить ознаки типової, адже позивачем у справі є фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ; відповідач - територіальні органи ДМС України; предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов'язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Відтак, висновки Великої Палати Верховного Суду полягають в тому, що законодавець, приймаючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» (далі Закон № 1474-VIII), яким внесено зміни до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закону № 5492-VI), не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

На час звернення позивачів до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і постанова Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов'язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов'язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст. 21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

Відтак, колегія суддів беручи до уваги вищенаведені висновки, погоджується, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Покликання апелянта на те, що позивач не звертався із належно оформленими документами, то у відповідача відсутні підстави для видачі паспорта у вигляді книжечки не заслуговують на увагу суду, оскільки, як вбачається із листів - відповідей відповідача (а.с.12-15) відмова в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки була не у зв'язку із неналежно оформленими документами, а у зв'язку із неможливістю видати паспорт у формі книжечки.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Рокитнівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 817/1632/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 27.02.2019 року.