Справа № 520/11727/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 р. № 520/11727/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чайкіної Н.Е.,

за участю:

представника позивача - Мухітдінова Р.Д.,

представника відповідача - Насібулліної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» (Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102) до Державної фіскальної служби України (м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області () № від 06.12.2018.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі направлення від 07.11.2018 № 11200 виданого Головним управлінням ДФС у Харківській області та наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 06.11.2018 №8246 відповідачем було проведено документальну позапланова виїзна перевірку Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин з контрагентом - постачальником ПП «Євро Агро Дістріб'юшн» (податковий номер 39192703) за березень 2016 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг) відповідно до затвердженого плану документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 21.11.2018 № 4846/20-40-14-18-06/01203834, відповідно до якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог абз. «а» п.198.1, абз.1, абз. 2 п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, підпунктів 1 і 2 п. 4 розділу II «Податковий кредит» розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, у результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 51691,33 грн.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.12.2018 № , яким встановлено порушення п. 198.1, п, 198.2, абз.1,2 п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України та на підставі абз.2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України до ДП «ДГ «Гонтарівка» було застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 12922,83 грн., а саме за збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за період діяльності з 01.03.2016 по 31.03.2016.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Також, відповідно до пункту 198.3 статт198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по вищезазначеним господарським операціям до складу витрат, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За правилами частини першої ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження спірних господарських операцій з ПП «Євро Агро Дістріб?юшн» позивачем надано договір поставки № 3/03-7 від 03.03.2016 (а.с.12-15), специфікації (а.с.16-18), сертифікат якості № 23/03 від 23.03.2016 (а.с.19), видаткові накладні (а.с.20-21), податкову накладну від 11.03.2016 № 44 (а.с.22, податкову накладну від 23.03.2016 № 110 (а.с.23), товарно транспортні накладні № 344 ( від 11.03.2016 (а.с.24), № 23/03 від 23.03.2016 (а.с.25), платіжні доручення № 252 від 11.03.2016, № 277 від 22.03.2016, № 2458 від 11.04.2016, № 2461 від 12.04.2016, № 2466 від 13.04.2016, № 2482 від 20.04.2016, № 0410001 від 05.04.2016, (а.с.26-32), розрахунок сум по податку на додану вартість (а.с.55-56), зведені дані (а.с.57), довідку про загальну інформацію та результати діяльності підприємства за період з 01.03.2016 по 31.03.2016 (а.с.58-63).

Проте, при проведенні перевірки контролюючим органом враховано наявність вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/4704/16-к провадження № 1-кп/201/195/2016 від 14.04.2016 відносно керівника ПП «Євро Агро Дістріб?юшн» () ОСОБА_4, обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України.

З дослідженого в судовому засіданні вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/4704/16-к провадження № 1-кп/201/195/2016 від 14.04.2016, що набрав законної сили 17.05.2016, слідує, що судом при розгляді кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_4, в порушення вимог ст. ст. 81, 87, 89 ЦК України, ст.56, 62, 79, 80, 89 Господарського кодексу України та ст. ст. 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003, у квітні 2014 року у невстановленому місці погодився на пропозицію невстановлених слідством осіб створити приватне підприємство «Євро Агро Дістріб'юшн» (код за ), з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, не маючи при цьому наміру фактично здійснювати підприємницьку діяльність.

При цьому ОСОБА_4 з невстановленими слідством особами домовились про підписання останнім статутних та інших документів по реєстрації на його ім'я ПП «Євро Агро Дістреб'юшн», при цьому невстановлені особи повідомили ОСОБА_4 про те, що до діяльності вказаного підприємства він не буде мати ніякого відношення, а лише буде рахуватись власником, директором, контроль за фінансово-господарською діяльністю ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» будуть здійснювати інші особи.

23.04.2014 у м. Нікополь ОСОБА_4, достовірно знаючи, що здійснює реєстрацію підприємств без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, яка передбачена статутом ПП «Євро Агро Дістреб'юшн», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаючи, що здійснює реєстрацію ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» для прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, та він у цілому набуває право власності на підприємство, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у реєстрації фіктивних підприємств - ПП «Євро Агро Дістреб'юшн», підписав у присутності невстановлених слідством осіб статут ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» та надав на нотаріальне посвідчення приватному нотаріусу статут ПП «Євро Агро Дістреб'юшн», який підписав у присутності невстановлених осіб.

Того ж дня ОСОБА_4 підписав рішення власника ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» від 23.04.2014, яким призначив себе на посаду директора підприємства та реєстраційну картку ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» від 24.04.2014, усвідомлюючи при цьому, що документи будуть використано з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, а саме здійснення безтоварних операцій, оформлення фіктивних угод без наміру їх подальшого виконання та іншого.

Вказані дії дали змогу здійснити реєстрацію підприємства - ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» в Дніпропетровському міському управлінні юстиції 24.04.2014 року під №0068852.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, а саме, співучасть в формі пособництва по створенню суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності.

З наданих позивачем документів судом встановлено, що первинні документи від імені ПП «Євро Агро Дістреб'юшн» підписані ОСОБА_4, який був членом вищезазначеної організованої злочинної групи та який, згідно вищевказаного вироку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, для прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб здійснив реєстрацію підприємства - ПП «Євро Агро Дістреб'юшн».

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вирок суду, який встановлює фіктивність господарської діяльності контрагента позивача за період, у який такий контрагент мав взаємовідносини з підприємством позивача, не може бути не врахований, оскільки статус фіктивного підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть у випадку формального підтвердження її первинними документами.

Первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Сукупність обставин у даній справі, а саме, відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій та наявність доказів створення фіктивного підприємства, яке є учасником господарських взаємовідносин обумовлюють правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року по справі № 2а-2571/10/0870.

Виходячи з наведеного, надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські документи, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які засвідчують факт постачання товарів, а тому віднесення до складу податкового кредиту з ПДВ спірних сум по придбанню товарів у ПП «Євро Агро Дістріб?юшн» є безпідставним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 06.12.2018 є правомірними, а позовні вимоги щодо їх скасування є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-10, 72, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» (Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102) до Державної фіскальної служби України (м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.02.2019.

Суддя В.В. Єгупенко