Справа № 1940/1505/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань відводу

27 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4372/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю представника відповідача Олексюк Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Обрізко І.М., суддів - Іщук Л.П., Онишкевича Т.В. із розгляду апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року, ухвалене головуючим суддею Мірінович У.А. о 12 годині 33 хвилині у м. Тернополі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

встановив :

у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа № 1940/1505/18 за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року.

25.02.2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Обрізко І.М., суддів - Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом пункту восьмого частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведенні у заяві ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому провадження у справі № 1940/1505/18 необхідно зупинити до вирішення питання про відвід.

В даному випадку, після постановлення судом ухвали про відкриття апеляційного провадження, позивачем заявлено відвід головуючому судді Обрізко І.М., суддям - Іщук Л.П., Онишкевичу Т.В., а відтак підставою для відводу послужило прийняте судом процесуальне рішення, яке не влаштовує ОСОБА_2 На думку заявника, ухвала про відкриття апеляційного провадження свідчить про упередженість та необ'єктивність колегії суддів, оскільки враховуючи недоліки апеляційної скарги, її слід було повернути скаржнику. Крім того, як вважає заявник, апелянтом пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннямист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Заявляючи відвід колегії суддів, заявником не наведено та суду не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин, які б викликали сумнів у неупередженості колегії суддів.

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волкова О. проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року),«Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Суд вважає, що заявник, подаючи клопотання про відвід колегії суддів, не навів належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості та об'єктивності суддів.

Суд приходить до висновку, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об'єктивності та неупередженості суддів, не виявлено.

Окрім наведеного, частиною 4 статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

З огляду на матеріали справи та доводи, наведені заявником, правові норми, що врегульовують досліджуване питання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому провадження у справі необхідно зупинити до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст.36, 37, 38, 39, 40, 325, 328 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Обрізко І.М., суддів - Іщук Л.П., Онишкевича Т.В. в адміністративній справі № 1940/1505/18 визнати необґрунтованою.

Зупинити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у справі № 1940/1505/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення до вирішення питання про відвід.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення в частині прийняття рішення про зупинення провадження у справі.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич

Повний текст судового рішення виготовлено 27.02.2019 року.