Справа № 520/8651/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 р. № 520/8651/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

при секретареві судового засідання - Молчановій О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5, яким на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1 встановлено порушення п.44.1 статті 44, пункту 177.2 ст.177, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобовязання та застосовано штрафні санкції на підставі абз.1 п.123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі 41599,11 гривень.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018року №5 про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1 встановлено порушення п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання та застосовано штрафні санкції на підставі абз.1 п. 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі 3695,93 гривень.

3.Скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 року №5 про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1 та відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» ГУ ДФС у Харківській області вимагає сплатити недоїмку в сумі 52685,63 гривні.

4.Скасувати рішення від 11.07.2018 року №5 про застосування штрафних санкцій, винесеного на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1, за висновками якого донараховано ЄСВ, на підставі п. 3 ч. 11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 11827,35 гривень.

5.Скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1 встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120 ПК України застосовано штраф у розмірі 1939,55 гривень.

6. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1 встановлено порушення пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України та на підставі пп.54.3.3. пункту 54.3 статті 54 і абз.1 пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 гривень.

7. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року № 5 про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15- 07/НОМЕР_1 встановлено порушення пп.6 п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та на підставі пп.54.3.3. пункту 54.3 статті 54 і пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1, застосованими штрафними санкціями та визначеними зобовязаннями. Також, позивач вважає, що викладені в акті перевірки дані не відповідають дійсності, а тому по суті виявлених порушень у нього не виникли зобовязання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року відкрито провадження по справі.

На виконання вимог ухвали суду представником відповідача наданий відзив на позов та відзив на уточнений позов, в яких представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що висновки перевірки про порушення позивачем законодавства належним чином зафіксовані в акті перевірки, а спірні податкові повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що в ході перевірки ФО-П ОСОБА_2 (акт перевірки від 25.06.2018р. №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1) встановлено, що в період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р. СО ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. Основний вид діяльності роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. З метою визначення правомірності віднесення до складу витрат суми у розмірі у 2015 році - 828 395,00грн, у 2016 році - 1 159 504,37 грн., у 2017 році - 832 512,54 грн. в ході перевірки було зроблено аналіз середньої націнки реалізованого ідентичного товару. Згідно співставлення придбаних та реалізованих товарів відповідно до реєстрації податкових накладних по покупцям та продавцям, встановлено, що середня націнка на товар у 2015 році складає 15%, у 2016 році - 13%, у 2017 році - 20%. З викладених у відзивах на позов доводів відповідача вбачається, що контролюючий орган не погоджується з твердженням Позивача щодо неправомірності визначення показників середньої націнки.

Отже, в ході перевірки встановлено, що в порушення п.177.2 , п.177.4 ст.177 ПКУ ФОП ОСОБА_2 було завищено витрати на придбання ТМЦ на загальну суму 197 116,02 грн., (в тому числі: 2015 рік 73386,64 грн.; за 2016 рік - 66 625,06 грн.; за 2017 рік - 57104,32 грн.), внаслідок чого занижено чистий оподатковуваний дохід на 197116,02 грн. та податок на доходи з фізичних осіб на загальну суму 33279,29 грн. У звязку з вказаним порушенням ФО-П ОСОБА_2 в порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» занижено єдиний соціальний внесок за 2015-2017р. на загальну суму 52 685,63 грн. та в порушення п. 16 1 підрозділу 10 Розділу XX та ст. 168 Податкового кодексу України занижено військовий збір за 2017 рік на загальну суму 2 956,74 грн. Зазначає також, що в ході перевірки було встановлено, що ФО-П ОСОБА_2 виплачував дохід на користь платників податків фізичних осіб підприємців за ознакою 157 : СО ОСОБА_3, СО ОСОБА_1, CО ОСОБА_4 Зазначені доходи не було відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.1Дф) за 2 кв. та 3 кв. 2015 року, які надавались до Центральної ОДПI ГУ ДФС, внаслідок чого було порушено абз. а) п. 176.2, ст. 176 ПКУ. За вказане порушення до платника податків було застосовано штрафну (фінансову) санкцію, передбачену абз.1 п. 119.2 ст.119 ПКУ. Крім того, в ході перевірки було виявлена несвоєчасна реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. на загальну суму ПДВ 1939,55 грн., що є порушенням п.201.10 ст.201 ПКУ.

Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року провадження у справі зупинялось у зв'язку із поданням стороною позивача уточненої позовної заяви та для надання стороні відповідача часу для ознайомлення з уточненими позовними вимогами та можливістю надання своєї правової позиції щодо поданих уточнень до 14 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року поновлено провадження по справі. У судове засідання, призначене на 14.02.2019 року, сторони, що повідомляли належним чином про день, час та місце розгляду справи - не прибули.

Через канцелярію суду представником позивача подана заява про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами, просив позовні вимоги задовольнити.

Через канцелярію суду 14.02.2019 року представником відповідача подана заява про можливість перенести розгляд справи у зв'язку із перебуванням у іншому судовому засіданні.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 2631 від 12.04.2018р. , п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 4.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», згідно із затвердженим планом-графіком проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІ квартал 2018 року, відповідно наказу ГУ ДФС у Харківській області від 12.04.2018 № 2630, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи сам зайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5, проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, (далі СО ОСОБА_2Г.), податкова адреса: 61072, АДРЕСА_1, щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску), валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 рік по 31.12.2017 рік, відповідно до затвердженого плану перевірки,

За результатами перевірки складено акт від 25.06.2018 року №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1, який отримано позивачем 25 червня 2018 року згідно розпискою в зазначеному акті.

Відповідно до висновків акту від 25.06.2018 року №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 - документальною плановою виїзною перевіркою СО ОСОБА_2 встановлені порушення:

- п.177.2 п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб за 2015- 2017р. на загальну суму 33279,29 грн.;

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого було занижено єдиного соціального внеску за 2015-2017 р.р. на загальну суму 52685,63 грн.;

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX та ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, із змінами та доповненнями в результаті чого було занижено податок з військового збору за 2017 рік на загальну суму 2956,74 грн.;

- абз.1 п. 119.2 ст.119, п.п. 176.2 б) ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010 року №1020 за 2015 рік.;

- п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині несвоєчасної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних при виникненні податкових зобовязань за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму ПДВ 1939,55 грн.

- п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), не забезпечила надання документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) та іншої звітності, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.

На підставі висновків, викладених в акті від 25.06.2018 року №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 контролюючим органом винесено:

- Податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 щодо порушення п.44.1 статті 44, пункту 177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання та застосовано штрафні санкції на підставі абз.1 п.123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі 41599,11 гривень.

- Податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 щодо порушення п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання та застосовано штрафні санкції на підставі абз.1 п.123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі 3695,93 гривень.

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 року №5 про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 та відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» ГУ ДФС у Харківській області вимагає сплатити недоїмку в сумі 52685,63 гривні.

- Рішення від 11.07.2018 року №5 про застосування штрафних санкції про те, що на підставі акту від 25.06.2018 №2600/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 за висновками якого донараховано ЄСВ, на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 11827,35 гривень.

- Податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 щодо порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120 ПК України застосовано штраф у розмірі 1939,55 гривень.

- Податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 щодо порушення пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України та на підставі п.п.54.3.3. пункту 54.3 статті 54 і абз.1 пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 гривень.

- Податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 щодо порушення п.п.6 п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та на підставі п.п.54.3.3. пункту 54.3 статті 54 і пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 гривень.

Як встановлено судом, заходи досудового врегулювання спору позивачем не вживались, ОСОБА_2 вирішив звернутись одразу до суду.

Судом з'ясовано, що в ході перевірки було встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2, перебуває на податковому обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області. Згідно з реєстраційними даними основний вид діяльності роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

ФО-П ОСОБА_2 протягом перевіряємого періоду було задекларовано дохід у загальному розмірі 2 820 411,90 грн. ( в тому числі: 2015 рік 828395 грн., 2016 рік - 1159504,37 грн., 2017 рік - 832512,54 грн.) та витрати на загальну суму 2 820 411,90 грн. ( в тому числі: 2015 рік 828395 грн., 2016 рік - 1159504,37 грн., 2017 рік - 832512,54 грн.)

У звязку з ненаданням до перевірки у повному обсязі інформації про рух коштів по усіх рахунках не можливо було визначити правильність декларування отриманого доходу. За результати перевірки враховано дохід задекларований самозайнятою особою ОСОБА_2 за період 2015- 2017 роки.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне:

Статтею 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (далі Закон №5007) визначено, що торговельна надбавка (націнка) - сума витрат субєкта господарювання, що повязані з обігом товару та здійснюються в процесі його продажу (реалізації) у роздрібній торгівлі, та прибутку.

Субєкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни та державні регульовані ціни (ч.1 ст.10 Закону України № 5007).

Вільні ціни встановлюються субєктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін (ч.1 ст.11 Закону України №5007).

Отже, торгові націнки на товари, є різниця між покупною та продажною (роздрібною) вартістю товарів.

Як встановлено за матеріалами справи протягом перевіряємого періоду ФО-П ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування .

Відповідно до наданих декларацій про майновий стан та доходи за 2015р., 2016р. та 2017р. позивачем чистий дохід від здійснення діяльності не отримувався. Загальний оподатковуваний дохід дорівнювався понесеним витратам.

З метою визначення правомірності віднесення до складу витрат суми у розмірі 2820411,90 грн. в ході перевірки було зроблено аналіз середньої націнки реалізованого ідентичного товару. Згідно співставлення придбаних та реалізованих товарів відповідно до реєстрації податкових накладних по покупцям та продавцям, встановлено, що середня націнка на товар у 2015 році складає 15%, у 2016 році - 13%, у 2017 році - 20%.

Отже, за результатами перевірки витрати на придбані ТМЦ складала:

- у 2015 році 704 135,75 грн. (828 395 грн. 124 259,25 грн. (828 395 грн. (дохід) х15%));

- у 2016 році - 1 008 768,8 грн. (1 159 504,37грн. 150 735,57 грн. (1159504,37 грн.х13%));

- у 2017 році - 666 010,03 грн. (832 512,54грн. 166 502,51 грн. (832512,54грн.х20%));

Згідно даних за податковими деклараціями при перевірці - ФО-П ОСОБА_2 до складу витрати віднесено: у 2015 році 828 395, 00 грн., у 2016 році 1159504,37 грн., у 2016 році 832 512,54 грн.

За даними перевірки витрати платника податків складають: у 2015 році - 704135,75 грн, у 2016 році - 1 008 768,8 грн., у 2017 році - 666 010,03 грн.

До складу витрат ФО-П ОСОБА_2 були включені витрати, пов`язані з придбанням автозапчастин, заробітної плати, орендної плати, транспортування товару та інші.

Згідно наданого пояснення в ході перевірки отриманого від СО ОСОБА_2 (вх. від 15.06.2018 № 11391/ФОП) націнка на товар складає від 5 до 50%.

Отже, в ході перевірки встановлено, що в порушення п.177.2 , п.177.4 ст.177 ПКУ ФО-П ОСОБА_2 завищено витрати на придбання ТМЦ на загальну суму 197 116,02 грн., (в тому числі: 2015 рік 73 386,64 грн.; за 2016 рік - 66 625,06 грн.; за 2017 рік - 57 104,32 грн.), внаслідок чого занижено чистий оподатковуваний дохід на 197 116,02 грн та податок на доходи з фізичних осіб на загальну суму 33 279,29 грн.

Під час розгляду справи представником позивача обґрунтованих пояснень та документальних підтверджень стосовно виявлених фахівцями податкового органу порушень - не надані. Документів, які б спростовували висновки відповідача, зроблені за результатом перевірки у відповідному акті - позивачем не надані.

У звязку з вказаним порушенням ФО-П ОСОБА_2 в порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» податковим органом зроблено висновок про заниження позивачем єдиного соціального внеску за 2015-2017р. на загальну суму 52685,63 грн. та в порушення п. 16 1 підрозділу 10 Розділу XX та ст. 168 Податкового кодексу України занижено військовий збір за 2017 рік на загальну суму 2 956,74 грн.

Також, в ході перевірки було встановлено, що ФО-П ОСОБА_2 виплачував дохід на користь платників податків фізичних осіб підприємців за ознакою 157: СО ОСОБА_3, СО ОСОБА_1, CО ОСОБА_4 Зазначені доходи не було відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.1Дф) за 2 кв. та 3 кв. 2015 року, які надавались до Центральної ОДПI ГУ ДФС, внаслідок чого було порушено абз. а) п. 176.2, ст. 176 ПКУ.

За вказане порушення до платника податків було застосовано штрафну (фінансову) санкцію, передбачену абз.1 п. 119.2 ст.119 ПКУ.

Крім того, в ході перевірки було виявлена несвоєчасна реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. на загальну суму ПДВ 1939,55 грн., що є порушенням п.201.10 ст.201 ПКУ.

Згідно статті 77 Податкового кодексу України - документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Як вбачається за матеріалів справи, вказаний акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 рік» - був отриманий ОСОБА_6 довіреною особою позивача, згідно довіреності від 30.05.2018 року.

Крім того, направлення на перевірку №1271, наказ від 12.06.2018 року №4242, № 2631 від 12.04.2018 року, також, були отримані позивачем, що підтверджується підписами його довіреної особи ОСОБА_6, та не заперечується ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, Головне управління ДФС у Харківській області діяло на підставі та в межах повноважень, визначених Законом.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі- ПКУ) для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 44.3 статті 44 ПКУ платники податків зобовязані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, повязаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання-з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПКУ, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено у ст..177 Податкового кодексу України (далі ПКУ).

Пунктом 177.2 статті 177 ПКУ передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п.177.4 ст.177 ПКУ.

З аналізу норм, закріплених у статті 177 ПКУ слідує, що необхідною умовою для віднесення витрат, понесених платником податку на придбання товарів (послуг), до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є безпосередній звязок з отриманням доходу.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок . Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2, 3 ст.9 Закону №2464- VI).

Порядок справляння військового збору визначено п. 16-1 підрозділу 10 ПКУ, внесеними Законом України від 31.07.2014р. № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», який набрав чинність з 03.08.2014р.

Підпунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України (далі- ПКУ) передбачено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з 201.7 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 1201.2 ст. 1201 ПКУ відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобовязань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки - опис наданих для перевірки документів, складений головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5, у присутності ОСОБА_6, який є довіреною особою СО ОСОБА_2 та діє на підставі довіреності від 30.05.2018 року. Також, ОСОБА_6 була підписана розписка «Підтверджую, що надані мною первинні документи, які використані при проведенні перевірки, достовірні та повернуті мені після закінчення перевірки в повному обсязі, і додаткових (інших) документів, що свідчать про господарську діяльність за період, що перевіряється, немає.»

Позивачем не надано до суду, належним чином оформлених, первинних документів, для аналізу та для обґрунтування позовних вимог. Обґрунтованих пояснень з боку представника позивача щодо скасування оскаржуваних рішень, а також належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів до суду надано не було. Копії документів, що надійшли - неможливо проаналізувати, пояснень щодо їх походження, позивач не надав, чи стосуються вони взагалі спірних правовідносин суд встановити не має можливості.

Отже, суд погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, та вважає, що нарахування позивачу грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій за оскаржуваними рішеннями є обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено належними доказами відсутність в нього обовязку сплатити зобовязання та штрафні санкції виявлені в ході проведення перевірки.

В свою чергу, відповідачем було доведено належними доказами правомірність прийнятих рішень.

Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача щодо порушення позивачем п.177.2 п. 177.4. ст. 177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб за 2015- 2017р. на загальну суму 33279,29 грн.; абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого було занижено єдиного соціального внеску за 2015-2017р. на загальну суму 52685,63 грн.; п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX та ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, із змінами та доповненнями в результаті чого було занижено податок з військового збору за 2017 рік на загальну суму 2956,74 грн.; абз.1 п. 119.2 ст.119, пп. 176.2 б) ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010р №1020 за 2015р.; п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині несвоєчасної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних при виникненні податкових зобовязань за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. на загальну суму ПДВ 1939,55 грн.; п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), не забезпечила надання документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) та іншої звітності, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення від 11.07.2018 року №5, від 11.07.2018 року №5, від 11.07.2018 року №5, від 11.07.2018 року №5, від 11.07.2018 року №5, рішення від 11.07.2018 року №5, та податкова вимога від 11.05.2018 року №5 є законними, прийняті у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги позивача щодо скасування вказаних рішень є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, 61068, м. Харків, в'їзд Фесенківський. АДРЕСА_2) до Головного управління ДФС у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, б. 46) про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.