Справа № 205/2341/2018 (2а/205/81/2018)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 205/2341/2018 (2а/205/81/2018)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гейка Костянтина Валерійовича

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2018 (головуючий суддя Приходченко О.С.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гейка Костянтина Валерійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови і закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду 10 квітня 2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що 30 березня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він є відповідальною особою за експлуатаційний люк, допустив відхилення висотної позначки кришки люка оглядового колодязя відносно рівня покриття проїзної частини, що загрожує безпеці руху автомобілів, не вжив своєчасних заходів щодо усунення проїзної частини довжиною 102 см, шириною 76 см, глибиною 9 см, а також не огородив небезпечну ділянку для інформування учасників дорожнього руху,чим порушив правила, норми та стандарти утримання вулиць п. 3.1.7 ДСТУ 3587-97, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020 гривень, яку позивач вважає винесеною без належних доказів, в основу якої покладено припущення. Зазначає, що він є директором КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, яке не є власником та балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі по проспекту Олександра Поля в м. Дніпрі, вважає дії інспектора щодо винесення постанови про накладання на його адміністративного стягнення протиправними, оскільки саме на власника автомобільної дороги покладається обов'язок постійного контролю за станом усіх елементів дорожніх об'єктів, негайного усунення виявлених пошкоджень, а також відшкодування збитків власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2018 позов задоволено.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 791154 від 30 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП; провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачем нечітко було визначено об'єктивну сторону правопорушення, оскільки зі змісту постанови незрозуміло, який саме люк не відповідав зазначеним вимогам ДСТУ, лише зазначено, що люк знаходиться на пр. Олександра Поля біля буд. 76 у м. Дніпрі, що, в свою чергу, перешкоджає з'ясуванню механізму скоєння правопорушення, і як наслідок вважати оскаржувану постанову такою, що винесена бездоказово, в порушення прав позивача, а також такою, що ґрунтується на припущеннях.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що достатнім доказом правомірності винесеного рішення є сама оскаржувана постанова, складена у відповідності до вимог законодавства, при цьому така постанова винесена інспектором саме у зв'язку із тим, що інспектор особисто бачив вказане правопорушення.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2018 року інспектором відділу БДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гейком К.В. винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії АР № 791154, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП (а.с. 35).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розділом 1 ДСТУ 3587-97 про Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, затверджені 31 липня 1997 року наказом № 441 Держстандарт України, встановлено, що цей стандарт поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів, залізничні переїзди. Встановлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Вимоги стандарту є обов'язковими.

Відповідно п.п. 3.1.7 ДСТУ 3587-97 люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см.

Згідно п.п. 3.1.9 ДСТУ 3587-97 усунення недоліків, зазначених в 3.1.7 і 3.1.8, виконується в термін не більше ніж 7 діб з моменту їх виявлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у Постанові серії АР № 791154 від 30.03.2018 року зазначено, що 30 березня 2018 року об 11 годині 55 хвилин в м. Дніпрі на просп. Олександра Поля в районні буд. 76 директор КП «Дніпроводоканал» ОСОБА_2 будучи відповідальною особою за експлуатаційний люк, допустив відхилення висотної позначки кришки люка оглядового колодязя відносно рівня покриття проїзної частини, що загрожує безпеці руху автомобілів, не вжив своєчасних заходів щодо усунення проїзної частини (усідання) довжиною 102 см, шириною 76 см, глибиною 9 см, а також не огородив небезпечну ділянку для інформування учасників дорожнього руху, чим порушив правила, норми та стандарти утримання вулиць п. 3.1.7 ДСТУ 3587-97, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП (а.с. 35).

Зазначену постанову після її винесення вручено позивачу як правопорушнику.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Так, судом першої інстанції взято до уваги що інспектором в постанові нечітко визначено об'єктивну сторону правопорушення, оскільки зі змісту постанови незрозуміло, який саме люк не відповідав зазначеним вимогам ДСТУ; в постанові інспектора лише зазначено, що люк знаходиться на пр. Олександра Поля біля буд. 76 у м. Дніпрі; однак з наданих позивачем фотографій вбачається, за зазначеною адресою знаходиться велика кількість люків що обслуговуються та знаходяться на балансі різних підприємств: люки телефонних комунікацій, люки балансо-утримувачів довколишніх будівель, що підтверджується фото таблицями (а.с. 54-66), що в свою чергу перешкоджає з'ясуванню механізму скоєння правопорушення.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, що саме на балансі КП «Дніпроводоканал» перебувають люки, які знаходяться за вказаною вище адресою.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Тобто, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В той же час, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що правопорушення зафіксовано суб'єктом владних повноважень лише у постанові, свідки чи інші докази правопорушення не зазначені.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів апеляційної вважає за необхідне зазначити, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою (а саме інспектор), натомість підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гейка Костянтина Валерійовича на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2018 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2018 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 21.02.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов