Справа № 1540/4273/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4273/18

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. Дата і місце ухвалення: 12.10.2018р., м.Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ОНИСС» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ОНИСС» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09 серпня 2018 року № у повному обсязі та № частково на суму 1 172 819 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 09.08.2018 року № частково на суму 369 947 грн. та від 09.08.2018 року № частково на суму 1 172 819 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 01.11.2018 року Головне управління ДФС в Одеській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та не правильним застосуванням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не надано належної правової оцінки посиланням податкового органу на те, що в наданих ТОВ Фірма «ОНИСС» до перевірки товарно-транспортних накладних по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Резон 2017», ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Дельтабробінвест», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015» відсутня адреса пунктів навантаження/розвантаження. Крім того, аналізом баз даних ІС «Податковий блок», даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено відсутність у вказаних контрагентів позивача матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення виробництва, перевезення, тимчасового зберігання відповідних обсягів товару, а також відсутні дані щодо придбання ними товару, який в подальшому було поставлено на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС».

Апелянт наполягає, що позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції щодо купівлі ТМЦ і складено первинні документи всупереч частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 року та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ОНИСС».

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 09 серпня 2018 року:

- №, яким ТОВ Фірма «ОНИСС» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 406 136 грн. (в т.ч. за основним платежем - 270 754 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 135 382 грн.);

- № в частині суми завищення товариством від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 172 819 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту №000611/15-32-14-09/20955698 від 01.08.2018р. позапланової документальної виїзної перевірки товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016р. по 31.03.2018р., у висновках якого зафіксовано порушення позивачем: п.44.1, п.44.2 ст.44, п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток на 6788553 грн. за 1 квартал 2018 року; п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на 270754 грн.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що у перевірений період позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Резон 2017» (), ТОВ «Продуктсоюз» (), ТОВ «Дельтабробінвест» (), ТОВ «Будторгснаб» (), ТОВ «Аруна Трейд» (), ТОВ «Фортуна-71» (), ТОВ «Рим-2015» (). До перевірки надані видаткові накладні на суму 1407383,40 грн. (в т.ч. ПДВ 236047,24 грн.), які складено з порушеннями. В наданих до перевірки товарно-транспортних накладних по взаємовідносинах з вищевказаними контрагентами відсутня адреса пунктів навантаження/розвантаження, що регламентовано Наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні». Крім того, аналізом баз даних ІС «Податковий блок», даних з ЄРПН, інших нормативно-правових документів, встановлено, що контрагенти позивача не мають матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення виробництва, перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмежені проміжки часу тощо та відсутні дані, що підтверджували б придбання послуг з транспортування, не володіють відповідними основними засобами, транспортом та іншими активами для зберігання, навантаження та перевезення ТМЦ відповідно номенклатури виписаних податкових та видаткових накладних на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС». Перевіркою даних з ЄРПН, встановлено, що ТМЦ, які ТОВ «Резон 2017» та ТОВ «Дельтабробінвест» передало на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС» отримано від підприємств з ознаками відсутності здійснення господарської діяльності. Також, в акті перевірки зазначено, що відповідно номенклатури виписаних податкових та видаткових накладних ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015» перевіркою даних з ЄРПН встановлено відсутність придбання ТМЦ, які в подальшому поставлено на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС».

За висновками податкового органу, встановлені дані і факти свідчать про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Резон 2017», ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Дельтабробінвест», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015»; фактично ТОВ Фірма «ОНИСС» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) зазначених ТМЦ і складено первинні документи всупереч норм ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88. ТОВ Фірма «ОНИСС» занижено фінансовий результат до оподаткування на суму 1172819 грн. який не задекларований в рядку 2 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік, за 2017 рік, за 1 кв. 2018 року, в результаті завищення витрат у бухгалтерському обліку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ТОВ Фірма «ОНИСС», дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зафіксованих актом перевірки №000611/15-32-14-09/20955698 від 01.08.2018р. при декларуванні господарських операцій з ТОВ «Резон 2017», ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Дельтабробінвест», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015». За висновками суду, позивачем виконано зобов'язання за договорами, укладеними з вищезазначеними контрагентами, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, передбачені п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, підписи завірені відповідними печатками підприємств, тобто відповідають вимогам п. 201.1 та п. 201.7 ст. 201 ПК України, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Виходячи зі змісту ст.ст. 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом обов'язкові реквізити.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, у перевірений період ТОВ Фірма «ОНИСС» здійснювало діяльність з виробництва м'ясних продуктів (КВЕД 10.13). Іншими видами діяльності підприємства було: перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків (КВЕД 10.20); інші види перероблення та консервування фруктів і овочів (КВЕД 10.39); виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших групувань (КВЕД 10.89); виробництво легких металевих паковань (КВЕД 25.92); оптова торгівля фруктами та овочами (КВЕД 46.31).

У перевірений період ТОВ Фірма «ОНИСС» декларувало придбання товару у ТОВ «Резон 2017» (дизельне пальне), ТОВ «Продуктсоюз» (м'ясні продукти), ТОВ «Дельтабробінвест» (сантехнічні вироби), ТОВ «Будторгснаб» (будівельні матеріали), ТОВ «Аруна Трейд» (патрон), ТОВ «Фортуна-71» (обладнання), ТОВ «Рим-2015» (крупи, борошно, олія).

В підтвердження фактичного здійснення відповідних господарських операцій ТОВ Фірма «ОНИСС» надало до перевірки:

- по ТОВ «Резон 2017»: договір поставки №05/09/17-1 від 05.09.2017 року; податкові накладні №8 від 06.09.2017 року №39 від 20.11.2017 року, №1 від 07.02.2018 року; видаткові накладні №РН-0000012 від 06.09.2017 року, №РН-0000034 від 20.11.2017 року, №РН-0000034 від 07.02.2018 року; товарно-транспортні накладні від 06.09.2017 року, 20.11.2017 року, 07.02.2018 року;

- по ТОВ «Продуктсоюз»: договір поставки №95 від 16.03.2016 року; податкові накладні №10 від 09.02.20017 року, №11 від 09.02.20017 року, №100 від 22.02.20017 року; видаткові накладні №212 від 09.02.20017 року, №214 від 09.02.20017 року, №473 від 22.02.20017 року; товарно-транспортні накладні від 09.02.2017 року, від 22.02.2017 року;

- по ТОВ «Дельтабробінвест»: договір купівлі-продажу №110.1 від 03.01.2016 року; податкові накладні №3 від 04.05.2016 року, №224 від 22.06.2016 року, №42 від 04.08.2016 року, №173 від 17.08.2016 року, №43 від 05.09.2016 року, №131 від 12.09.2016 року, №168 від 14.09.2016 року, №123 від 11.10.2016 року, №300 від 27.12.2016 року, №46 від 17.01.2017 року, №102 від 24.01.2017 року, №138 від 27.01.2017 року, №24 від 03.02.2017 року, №68 від 15.03.2017 року; видаткові накладні №ЕДБ-05044 від 04.05.2016 року, №06228 від 22.06.2016 року, №080411 від 04.08.2016 року, №08173 від 17.08.2016 року, №09057 від 05.09.2016 року, №091210 від 12.09.2016 року, №09146 від 14.09.2016 року, №101113 від 11.10.2016 року, №12279 від 27.12.2016 року, №011712 від 17.01.2017 року, №01245 від 24.01.2017 року, №01273 від 27.01.2017 року, №02034 від 03.02.2017 року, №03154 від 15.03.2017 року; товарно-транспортні накладні від 27.12.2016 року, від 04.04.2016 року, від 22.06.2016 року, від 17.08.2016 року, від 05.09.2016 року, від 12.09.2016 року, від 14.09.2016 року, від 11.10.2016 року, від 17.01.2017 року, від 24.01.2017 року, від 27.01.2017 року, від 03.02.2017 року, від 15.03.2017 року;

- по ТОВ «Будторгснаб»: податкові накладні №573 від 26.09.2016 року, №488 від 21.09.2016 року, №19 від 04.05.2016 року, №104 від 06.04.2016 року; видаткові накладні №RA0-YE9737 від 30.09.2016 року, №RA0-YE9737 від 22.09.2016 року, №RA0-YE0373 від 05.05.2016 року, №RA0-УД8885 від 07.04.2016 року; товарно-транспортні накладні від 07.04.2016 року, від 05.05.2016 року, від 22.09.2016 року, від 30.09.2016 року;

- по ТОВ «Аруна Трейд»: податкову накладну №272 від 04.04.2016 року, видаткову накладну №271 від 04.04.2016 року, товарно-транспортну накладну від 04.04.2016 року;

- по ТОВ «Фортуна-71»: податкові накладні №50 від 19.04.2016 року, №92 від 16.05.2017 року; видаткові накладні №РН-0000695 від 20.04.2016 року, №РН-0002776 від 19.05.2017 року, експрес-накладні від 21.04.2016 року та від 20.05.2017 року;

- по ТОВ «Рим-2015»: договір поставки №01/03-1 від 01.03.2017 року; податкові накладні №7 від 06.02.2018 року, №23 від 12.02.2018 року, №27 від 16.02.2018 року, №34 від 22.02.2018 року, №41 від 26.02.2018 року, №52 від 28.03.2018 року, №57 від 29.03.2018 року; видаткові накладні №60 від 06.02.2018 року, №73 від 12.02.2018 року, №77 від 16.02.2018 року, №82 від 22.02.2018 року, №87 від 26.02.2018 року, №150 від 28.03.2018 року, №156 від 29.03.2018 року; товарно-транспортні накладні від 06.02.2018 року, від 12.02.2018 року, від 16.02.2018 року, від 22.02.2018 року, від 26.02.2018 року, від 12.03.2018 року, від 28.03.2018 року, від 29.03.2018 року.

В підтвердження проведення розрахунків за придбаний товар ТОВ Фірма «ОНИСС» надало відповідні банківські виписки, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також, на запит суду апеляційної інстанції від 21.02.2019 року позивачем надано сертифікати відповідності дизельного палива, декларації про відповідність, свідоцтва (посвідчення) про якість крупи (борошна), посвідчення якості.

Ненадання у письмовій формі договорів, укладених з ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», позивач пояснив тим, що суми поставки за вказаними договорами становили менше 20 000 грн., тому договір у письмовій формі не укладався.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, колегія суддів доходить висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій ТОВ Фірма «ОНИСС» з ТОВ «Резон 2017», ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Дельтабробінвест», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015».

Надані позивачем первинні документи містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи завірені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України та, відповідно, підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а тому в розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що спростовує висновок відповідача щодо відсутності реального та фактичного переміщення товару.

В акті перевірки зазначено, що до перевірки ТОВ Фірма «ОНИСС» надало видаткові накладні на суму 1407383,40 грн. (в т.ч. ПДВ 236047,24 грн.), які складено з порушеннями. При цьому, ні в змісті акту перевірки, а ні суду першої та апеляційної інстанцій товариством не вказано які саме недоліки в наданих до перевірки видаткових накладних.

Щодо посилань Головного управління ДФС в Одеській області на окремі недоліки в заповненні товарно-транспортних накладних (відсутня адреса пунктів навантаження/розвантаження товару), то колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Більше того, транспортною документацією підтверджуються операції з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. За умови встановлення факту перевезення товару у процесі його поставки порядок заповнення товарно-транспортних накладних не має вирішального значення для визначення податкових наслідків операцій з поставки товару.

Також, необґрунтованими колегія суддів вважає посилання апелянта на те, що аналізом баз даних ІС «Податковий блок», даних з ЄРПН, інших нормативно-правових документів, встановлено, що контрагенти позивача не мають матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення виробництва, перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмежені проміжки часу тощо та відсутні дані, що підтверджували б придбання послуг з транспортування, не володіють відповідними основними засобами, транспортом та іншими активами для зберігання, навантаження та перевезення ТМЦ відповідно номенклатури виписаних податкових та видаткових накладних на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС».

Суд зазначає, що сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на декларування витрат в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов'язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних/основних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентами.

З приводу зафіксованого в акті перевірки №000611/15-32-14-09/20955698 від 01.08.2018р. про те, що ТМЦ, які ТОВ «Резон 2017» та ТОВ «Дельтабробінвест» передало на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС» отримано від підприємств з ознаками відсутності здійснення господарської діяльності, то апеляційний суд, також, зазначає, що порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства та дисципліни складання первинних документів не може слугувати підставою для зменшення добросовісному суб'єкту господарювання суми податкового кредиту з податку на додану вартість. Факт порушення контрагентом може мати податкові наслідки для платника, лише якщо податкова служба доведе, що платник діяв без достатньої обачливості і обережності, та йому мало бути відомо про порушення контрагента, або його діяльність спрямована на отримання податкової вигоди при операціях переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, навіть за умови порушення попередніми постачальниками в ланцюгу постачання товару податкового законодавства, дані обставини несуть негативні наслідки тільки для таких постачальників і не впливають на право платника податків, який сплатив ПДВ у ціні товару, на податковий кредит.

В акті перевірки зазначено, що відповідно номенклатури виписаних податкових та видаткових накладних ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015» перевіркою даних з ЄРПН встановлено відсутність придбання ТМЦ, які в подальшому поставлено на адресу ТОВ Фірма «ОНИСС».

Зазначена обставина, на думку суду апеляційної інстанції, не може бути достатньою підставою для висновку про порушення добросовісним платником податку вимог податкового законодавства, оскільки останній не уповноважений будь-яким чином здійснювати перевірку походження товару у своїх контрагентів.

Варто зазначити, що ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного порушення саме позивачем вимог законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Резон 2017», ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Дельтабробінвест», ТОВ «Будторгснаб», ТОВ «Аруна Трейд», ТОВ «Фортуна-71», ТОВ «Рим-2015».

Дослідивши наявні в матеріалах справи укладені ТОВ Фірма «ОНИСС» договори з вказаними контрагентами апеляційний суд встановив, що вказані договори відповідають вимогам ст.203 ЦК України, не порушують публічний порядок, не спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність таких договорів прямо законом не встановлена, а також такі договори судом недійсними не визнавалися, а отже є чинними.

На момент здійснення господарських операцій усі контрагенти позивача були діючими юридичними особами та зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентами, суб'єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження товарності правочинів, укладених з вказаними контрагентами, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Одеській області від 09.08.2018 року № частково на суму 369 947 грн. та від 09.08.2018 року № частково на суму 1 172 819 грн.

Апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги обґрунтовані доводами, яким Одеським окружним адміністративним судом правильну надано правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду від 12.10.2018р. - відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук