Справа № 532/1217/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 р.Справа № 532/1217/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Чалого І.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Андрейка Сергія Валерійовича на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.10.2018 року та питання можливості відкриття апеляційного провадження по справі № 532/1217/18

за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Андрейка Сергія Валерійовича

про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2018 року позивач ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області Андрейка Сергія Валерійовича (далі по тексту - відповідач, інспектор патрульної поліції), в якому просив суд:

- визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними;

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 011222, винесену 12.06.2018 р. відповідачем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що прийнята відповідачем постанова є безпідставною, такою що не відповідає нормам КУпАП, оскільки під час її винесення інспектором поліції було порушено ч. 1 ст. 268 КУпАП, внаслідок неврахування письмових пояснень позивача.

Заперечуючи факт вчинення порушення пункту 8.7.3 «е» ПДР України, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, позивач вказує, що він здійснив поворот праворуч на перехресті по вул. Першотравневій та вул. Шевченка в м. Кременчуці на дозволений сигнал світлофору - на зелений, перетин цього перехрестя він здійснював з дотриманням Правил дорожнього руху. Позивач стверджує, що з урахуванням приписів п. 16.5, п. 16.8 Правил дорожнього руху, виїхавши на перехрестя, він повинен був завершити маневр.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення від 12 червня 2018 року серії БР № 011222 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Судове рішення вмотивовано тим, що позивачем оспорено допущене правопорушення, однак відповідач в порушення ч.5 ст.258 КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КупАП.

Також судом першої інстанції не прийнято в якості належного доказу у справі наданий відповідачем відеозапис з відеореєстратора встановленого в службовому автомобілі відповідача, оскільки дата відеозапису - 03.04.2018 р., не відповідає даті вчинення позивачем правопорушення - 12.6.2018 р.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтвердили правомірність його дій та законність підстав винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій. Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.10.2018 р. по справі № 532/1217/18 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття постанови у справі про накладення адміністративного стягнення з дотриманням встановленої законодавством процедури та за наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вказує, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом з відеореєстратора встановленого в службовому автомобілі, а також усними поясненнями позивача, наданими інспектору патрульної поліції під час розгляду справи, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру, що посвідчують обставини руху транспортного засобу під керуванням позивача, які зафіксовані на відеореєстратор встановлений в службовому автомобілі.

На переконання відповідача невідповідність дати відеозапису, які пов'язані з технічними налаштуваннями, не спростовують факт проїзду позивачем перехрестя вул. Першотравневої та вул. Шевченка в м. Кременчуці - 12.06.2018 року близько 10 год. 25 хв. на заборонений червоний сигнал світлофора, що є порушенням п. 8.7.3 «е» ПДР України. Також відповідач вважає, що висновки суду першої інстанції з приводу необхідності складання інспектором протоколу про адміністративне правопорушення, є помилковими та суперечать вимогам ч.2, ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із постановою серії ВР № 011222 від 12.06.2018 року позивача визнано винним у тому, що він керуючи транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кременчуці по вулиці Першотравнева,28А Полтавської області здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, а саме: червоний, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

До постанови долучено пояснення водія ОСОБА_2 від 12.06.2019 року в яких він зазначив, що приблизно о 10:20 год. переїжджав перехрестя вул. Першотравнева та вул. Шевченка, розпочав переїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора, однак у зв'язку із необхідністю пропустити пішоходів він зупинився та закінчив розпочатий маневр вже на червоний сигнал. Вказав, що на відеозаписі вчиненого правопорушення видно лише частину перехрестя в момент завершення маневру та перетину перехрестя на червоний сигнал світлофора, проте не зафіксовано момент, коли він почав перетинати перехрестя.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. "е" пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п'ята статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч.2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч.5 ст. 258 КУпАП).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено виняток, коли протокол не складається навіть у випадку оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, в тому числі у разі притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому відповідачем правомірно не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Отже, висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем ч. 5 ст. 258 КУпАП колегія суддів вважає помилковим.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, виявлене правопорушення має бути зафіксовано у будь-який спосіб передбачений статтею 251 КУпАУ, зокрема відеозаписом. Відсутність відеозапису або будь-якого іншого доказу не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем надано суду відеозапис з автомобільного відеореєстратора щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, в ході перегляду якого судом встановлено, що транспортний засіб SUZUKI GRAND VITARA, за номерними знаками НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вул. Першотравневої та вул. Шевченка в м. Кременчуці на заборонений червоний сигнал світлофора.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля відповідача не може бути належним доказом у справі через невідповідність дати відеозапису даті вчинення позивачем правопорушення, оскільки позивачем не заперечується факт того, що на вказаному відеозаписі зафіксовано саме обставини проїзду ним зазначеного у постанові перехрестя 12.06.2018 р. о 10:25 год.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.06.2018, що є додатком до оскарженої постанови, відповідач ознайомив його із відеозаписом, на якому зафіксовано вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 «е» ПДР України, на місці розгляду справи та єдиним зауваженням до цього відеозапису було те, що на ньому не зафіксовано початок перетину перехрестя по вул. Першотравневій на «зелений» сигнал світлофора.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що на вказаному відеозаписі зафіксовано обставини, які відбулися у іншу дату, ніж зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення від 12.06.2018 р. серії ВР № 011222, у зв'язку з чим колегія суддів визнає наданий відповідачем відеозапис належним доказом у справі, що підтверджує факт вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 «е» ПДР України.

З приводу доводів позивача про те, що він почав рух перед перехрестям на дозволений сигнал світлофору, надавши при цьому дорогу пішоходам, які рухались через пішохідних перехід, та повинен був закінчити маневр повороту праворуч з вул. Першотравневої на вул. Шевченка, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

За визначенням п. 1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Як убачається із наявного у матеріалах справи відеозапису події, позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив виїзд поза межею краю проїзної частини вулиці Першотравневої, тобто здійснив виїзд безпосередньо на перехрестя, вже на заборонений "червоний" сигнал світлофору, після того, як пішоходи по вул. Першотравневій перейшли пішохідний перехід, а транспортні засоби по вул. Шевченка розпочали рух на «зелений» сигнал світлофора.

З огляду на вказане, колегія суддів, з урахуванням положень статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не здійснював рух та проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а його провина в цьому не доведена.

З приводу доводів позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції встановлено, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було оголошено прізвище, ім'я та по-батькові особи, що розглядає справу - відповідача, зазначено причину зупинки та пункт ПДР України, який порушено позивачем, роз'яснено права, в тому числі право позивача надати письмові пояснення та клопотання, оголошено про розгляд справи на місті зупинки, прийняту за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення постанови, право оскарження такої постанови.

При цьому, позивач скористався правом надання письмових пояснень, вказані пояснення є додатком до спірної постанови.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 2 статті 122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.п. «е» 8.7.3. Правил дорожнього руху України, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Андрейка Сергія Валерійовича задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.10.2018 року по справі № 532/1217/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйон Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Андрейка Сергія Валерійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова І.С. Чалий