Справа № 813/1869/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3750/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Лилика В.В.,

представника відповідача Іванського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року (прийняте у м. Львові суддею Сподарик Н.І.; складене у повному обсязі 22.10.2018) в адміністративній справі №813/1869/18 за позовом приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» (далі - ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) від 18 квітня 2018 року за №№ та .

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що ці податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем з порушенням ряду норм чинного законодавства України, зокрема, не відповідають формі, що встановлена Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків №1204 від 28.12.2015; також у них зазначений помилковий код ЄДРПОУ платника податку, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд»,яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права; за неповного та одностороннього дослідження доказів та обставин справи, які мали вирішальне значення для прийняття остаточного рішення, і призвели до неправильних трактувань та висновків, а відтак до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви. Крім того, вказує, що перевірка, за результатами якої були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, була проведена з порушенням строків, встановлених пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України). А неповним зазначенням коду ЄДПОУ Товариства порушено принцип правової визначеності.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом,уповноваженими особами ГУ ДФС у Львівській області на підставі направлень від 05.03.2018 за №№ 2044 - 2048, наказу ГУ ДФС у Львівській області від 16.02.2018 за №1019, у період з 05.03.2018 по 27.03.2018 було проведено документальну планову виїзну перевірку управління виробничо-технологічної комплектації (далі - УВТК) ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт за №867/13-01-14-12/04788966 від 03.04.2018 (далі - Акт перевірки) (а.с. 20 - 29).

За висновками Акта перевірки Товариством порушено приписи, зокрема:

- підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України - несвоєчасно перераховано утриманий податок на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 в сумі 72 896,42 грн;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України - несвоєчасно подано податковий розрахунок за формою 1ДФ за ІІ-ІІІ квартали 2015 року.

На підставі Акта перевірки, відповідно до встановлених порушень ГУ ДФС у Львівській області 18.04.2018 прийняла податкові повідомлення-рішення:

-№ форми «Д», яким до позивача за грошовим зобов'язанням з податків та зборів, у т.ч. з ПДФО, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14512,40 грн;

-№ форми «ПС», яким до позивача за платежем ПДФО, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020,00 грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірними, Товариство оскаржило їх до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

За вимогами підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Підпунктом 171.1 пункту 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахувань, бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

Відповідно до приписів пункту 126.2 статті 126 ПК України у разі порушення платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов'язання, передбаченого абзацом другим підпункту 222.1.2 пункту 222.1 ст. 222 цього Кодексу, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми такого грошового зобов'язання.

Крім того, згідно із пунктом 51.1 статті 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

А відповідно до підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Як встановлено у ході судового розгляду справи і підтверджено належними доказами, Товариство несвоєчасно перерахувало утриманий ПДФО за період з 01.01.2015 по 29.06.2016 в сумі 72 896,42 грн, а також несвоєчасно подало податковий розрахунок за формою 1 ДФ за ІІ - ІІІ квартали 2015 року, що мало наслідком прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Позивач жодними доказами вказані обставини не спростував і загалом у апеляційній скарзі цих обставин не заперечив.

З приводу покликання позивача на помилкове складення податкового повідомлення-рішення за формою «Д» замість форми «Ш» суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зокрема, податкове повідомлення-рішення за такими формами:

- «ПС» - у разі застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового законодавства (крім штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), визначених іншими формами податкових повідомлень-рішень);

- «Д» - за результатами перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, у тому числі податкових агентів (юридичних або фізичних осіб), з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб;

- «Ш» - у разі застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов'язань.

Податкове повідомлення від 18.04.2018 № правомірно було винесено за формою «Д», оскільки таке прийняте за результатами перевірки щодо утримання податків у джерела виплати, у тому числі податкових агентів, з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків та зборів.

Щодо зазначення неправильного коду ЄДПОУ в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях відповідно до відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу встановлено, що у верхній частині цих рішень зазначено код «4788966» без цифри «0», оскільки дані туди переносяться автоматично при формуванні податкових повідомлень-рішень і електронна система сприймає цифру «0» як порожню клітинку; лише там де допускається внесення даних від руки можна поставити цифру «0», що видно у цих рішеннях далі по тексту.

Тобто, ці помилки пов'язані з роботою автоматичної системи, проте загалом на законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не впливають, при тому, що виключається помилка в ідентифікації платника податку.

З приводу покликання апелянта на те, що перевірка, за результатами якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, була проведена з порушенням строків, встановлених пунктом 102.2 статті 102 ПК України, колегія суддів зазначає, що граничні строки подання податкового розрахунку за формою 1ДФ за ІІ-ІІІ квартали 2015 року були відповідно 10.08.2015 та 09.11.2015, тобто перевірку і оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято у межах строків давності, визначених цим пунктом.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 813/1869/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 26 лютого 2019 року.