Справа № 415/8197/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ВР № 308822 від 14.09.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позов мотивував тим, що вказана постанова розглянута з порушенням законодавства. Посилався на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, зазначаючи, що інспектор Перехода С.О. не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повістки на адресу, вказану у позовній заяві, яка повернута до суду після закінчення терміну зберігання, тобто не отримання позивачем. Виходячи з положень ст.268 ч.1, ч.2 КАС України, суд вважає позивача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просить адміністративний позов розглянути за його відсутності та долучити до справи відеозапис події.

Згідно ст. 268 ч. 3 КАС України неприбуття особи не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2018 р. відповідачем відносно позивача протиправно було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 308822, за вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 14.09.2018 р. о 09 год. 20 хв. на автошляху Сєвєродонецьк-Лисичанськ район моста, керував автомобілем HYUNDAY TUCSON, д.н.з. ВВ7568, на якому не працював правий задній стоп,а також не мав при собі (не предявив) поліс обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 31.4.3, п.п. 2.1 (ґ) ПДР України.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії субєкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обовязком субєкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Ст.279 ч.2 - … посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.283 ч.2 абз.3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та відсутні відомості про технічний засіб, на який провадився відеозапис (а.с.9).

Тому, оцінюючи наданий відповідачем диск з відеозаписом, суд наголошує на тому, що відеозапис у справах подібної категорії має подвійну правову природу.

По-перше, як доказ дотримання субєктом владних повноважень вимог законодавства під час підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення розяснення процесуальних прав, оголошення про розгляд справи, надання часу для виклику захисника тощо.

В цьому випадку відеозапис може бути використаний у якості доказу у справі в порядку адміністративного судочинства згідно ст.72 ч.1 КАС України, т.я. він може слугувати доказом дотримання відповідачем передбачених законодавством процедур, закріплення та підтвердження здійснення яких на час розгляду справи про адміністративне правопорушення законодавством для справ, що розглядаються працівника патрульної поліції, не передбачене.

По-друге, як безпосередній доказ скоєння адміністративного правопорушення. Це можливо лише за умови, що його існування на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване у постанові про накладення адміністративного стягнення (протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі розгляду справи колегіальним органом тощо). Саме це робить такий доказ допустимим, як одержаний у порядку, визначеному законом (слід зазначити, що це поняття має більш широкий зміст, бо саме по собі здійснення відеозапису працівником поліції недостатньо для цього, як недостатньо вилучення доказу на законних підставах за ухвалою суду, але без законного оформлення вилучення шляхом складання протоколу обшуку),

Тому суд зазначає, що не може взяти до уваги наданий відповідачем відеозапис, як недопустимий відповідно до ст.74 ч.1 КАС України доказ, в частині, що стосується підтвердження скоєння позивачем правопорушення, тому що в цій частині цей відеозапис є доказом в розумінні ст.251 КУпАП, і підлягав оцінці відповідачем на предмет належності та допустимості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на позивача, що прямо передбачено вищенаведеною ст.279 ч.2 КУпАП.

За таких умов, суд, приймаючи такий доказ, фактично легітимізує порушення з боку субєкта владних повноважень порядку оформлення доказів під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, нівелює вимоги ст.7 КУпАП для субєкта владних повноважень щодо суворого додержання законності під час розгляду справ про адмінправопорушення, та відсутністю правових наслідків зазначеного порушення субєкта владних повноважень явно стає на його бік, чим у свою чергу порушує право на безсторонній суд.

Окрім того, відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

В позовній заяві зазначено, що позивач не вчиняв правопорушення при обставинах викладених в оскаржуваній постанові. (а.с.1-6).

З наданого відповідачем відеозапису в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення також вбачається, що позивач не визнавав, як скоєння правопорушення, так і скоєння інкримінованих йому дій.

Таким чином, будь-які допустимі фактичні дані, які встановлюють наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відсутні.

Що стосується доводів позивача в частині неправомірності винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З врахуванням роз'яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесені зміни в правові норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено статтю 258 КУпАП частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КУпАП, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пунктів 1, 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122 …….. виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому дії працівника поліції по складенню постанови при виконанні ним своїх обовязків є такими, що випливають з його посадових обовязків.

Тому позов підлягає задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серії ВР № 308822 від 14.09.2018 інспектора роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: