Справа № 316/864/18(ЗП/808/148/18)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 316/864/18(ЗП/808/148/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року (суддя Калашник Ю.В., повний текст рішення складено 13.09.2018р.) у справі №316/864/18 (ЗП/808/148/18) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,-

В с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2018 по 04.04.2018 в сумі 24 388,00 грн.

визнати протиправною діяльність відповідача щодо утримання при звільненні позивача з військової служби суми податку з доходів фізичних осіб, з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за не отримане речове забезпечення грошової компенсації замість належного речового майна

стягнути з відповідача на користь позивача 8 159,00 грн. утриманого податку з доходів фізичних осіб, з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за не отримане речове забезпечення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.02.2018 №37 позивача звільнено у запас за підпунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), ч.8 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Енергодарського ОМВК Запорізької області. При звільненні позивачу належало виплатити, серед іншого, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 45326,00грн. У даному ж випадку, наказ про виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, а також виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, виданий 21.02.2018, в той час як повний розрахунок відповідачем був здійснений лише 04.04.2018, при цьому утримано 8159,00 грн. (18 %) податку на доходи фізичних осіб. Позивач вважає, що відповідно до положень ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України на його користь підлягає

стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який розраховується відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, за період з дати звільнення по дату фактичного розрахунку. Позивач вказував на те, що застосуванню підлягають саме норми Кодексу законів про працю України, оскільки в тому випадку, коли спеціальне законодавство з питань проходження військової служби жодним чином не регулює питання відповідальності роботодавця при неналежному виконанні ним встановленого законом порядку та строків виплати належної грошової суми при звільненні військовослужбовця застосуванню підлягають норми загального трудового законодавства. Крім того, позивач вказуав на те, що ПК України не містить вичерпного переліку сум допомог, компенсацій по яких не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. За позицією позивача компенсація вартості за неотримане речове майно не повинна оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відносно заявлених позивачем вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вказав на те, що компенсація вартості за неотримане речове майно не входить до структури грошового забезпечення військовослужбовця, виплачується у визначених законодавствах випадках, у зв`язку з чим невиплата компенсації у день звільнення, а після надходження відповідних бюджетних видатків, не може розцінюватися як підстава для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відносно заявлених позивачем вимог щодо неправомірності утримання податку на доходи фізичних осіб, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у спірному випадку відповідачем правомірно було утримано податок з виплаченої компенсації за неотримане речове майно. Такі висновки суд обґрунтував тим, що після звільнення в запас фізична особа - платник податку не виконує обов`язків несення служби, дохід у вигляді грошової компенсації за не отримане речове майно включається до складу загального місячного оподатковуваного доходу платника податку згідно з п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, як інші доходи та оподатковується на загальних підставах.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. За позицією позивача суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що компенсація за неотримане речове майно не входить до структури грошового забезпечення військовослужбовця. З цього приводу позивач, з посиланням на положення Закону України «Про Національну гвардію України», Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок виплати військовослужбовцям компенсації вартості за не отримане речове майно, затверджений постановою КМУ №178 від 16.03.2016р., наказ МВС від 07.06.2017р. №475, вказує, що військовослужбовці, звільнені з військової служби в особовий період, не мають право отримати речове майно в натурі, а тільки грошову компенсацію за нього, у разі наявності такого права. Тобто, грошова компенсація за неотримане речове майно, за позицією позивача, входить до грошового забезпечення військовослужбовців. Позивач посилається на те, що відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, особа звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини, має бути забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Вказане, на думку позивача, підтверджує його позицію про те, що грошова компенсація за не отримане речове майно повинна бути виплачена на час звільнення, а порушення такого порядку є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Не погоджується позивач і з висновками суду першої інстанції щодо правомірності утримання податку з виплаченої компенсації за неотримане речове майно. З цього приводу позивач посилається на те, що несвоєчасна виплата грошового забезпечення (не в день звільнення) сталася з вини самого відповідача, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що на час виплати компенсації позивач втратив статус військовослужбовця, а тому дохід у вигляді грошової компенсації за не отримане речове майно включається до складу загального місячного оподатковуваного доходу.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що Наказом командувача Національної гвардії України від 02.02.2018 №13 (по особовому складу) капітана юстиції ОСОБА_1 звільнено в запас за підпунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) ч.8 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 21.02.2018 №37 позивача було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Енергодарського ОМВК Запорізької області. Крім того, наказано виплатити, серед іншого, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, відповідно довідки №1 від 21.02.2018 про вартість речового майна, що належить до видачі, в сумі 45326,08грн. (а.с.9).

При звільнені позивачу належало до виплати відповідно до довідки № 1 про вартість речового майна, що належить до видачі капітану ОСОБА_1 , сума компенсації за недоотримане речове майно у розмірі 45326,08 грн. (а.с.11-13).

Виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідач позивачу здійснив не 21.02.2018 - (день виключення зі списків), а 04.04.2018 (а.с.14,50).

Оскільки на день виключення позивача зі списків особового складу військової частини, у зв`язку із його звільненням не виплачено позивачу суму нарахованої грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а виплачено із значною затримкою та утримано податок на доходи фізичних осіб, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

За наслідком перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктами 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (яка була чинна на час звільнення позивача) передбачено, що установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). Виплата грошового забезпечення курсантам навчальних закладів Державної податкової служби здійснюється в порядку, що затверджується Державною податковою службою.

Отже, з огляду на положення зазначених норм права, компенсація за не отримане речове майно, до грошового забезпечення військовослужбовця не входить.

На момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби, 21.02.2018, редакцією ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби Безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, яким визначено механізм виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

За змістом п. 2-5 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, підставою для виплати грошової компенсації є звільнення військовослужбовця з військової служби.

З огляду на викладене, враховуючи те, що компенсація за не отримане речове майно не входить до грошового забезпечення військовослужбовця, а право на її отримання виникає у разі звільнення зі служби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача при утриманні сум податку з доходів фізичних осіб з нарахованої компенсації за не отримане речове майно.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку згідно з п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України включаються інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України (п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

В той же час, згідно з п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Враховуючи зазначені норми права та встановлені у цій справі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки після звільнення в запас фізична особа - платник податку не виконує обов`язків несення служби, дохід у вигляді грошової компенсації за не отримане речове майно включається до складу загального місячного оподатковуваного доходу платника податку згідно з п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, як інші доходи та оподатковується на загальних підставах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача шодо оподаткування податком на доходи та військовим збором суми грошової компенсації за неотримане речове майно є правомірними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі №316/864/18 (ЗП/808/148/18) без змін

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, визначені ст.ст.328 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.02.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк