Справа № 810/2474/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2474/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю: секретаря Мідянки А.А.,

представника позивача ОСОБА_8,

представника відповідача Поліщук І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області в частині ненадання відповіді на його клопотання від 21.02.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; скасувати рішення Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 15.03.2018 № 1074-26-VII в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_5 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе; зобов'язати Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ґрунтується на підставі, не передбаченій нормами Земельного кодексу України, крім того, будь-яких обґрунтованих доказів неможливості надати йому дозвіл на розробку проекту документації із землеустрою відповідачем не надано.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено повністю, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи рішення від 15.03.2018 № 1074-26-VII «Про розгляд заяви ОСОБА_5», не дотримався вимог Земельного Кодексу України та безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, посилаючись на відсутність вільних земельних ділянок за фактичної відсутності доказів на підтвердження таких обставин. Також, судом було встановлено, що відповідачем не було направлено заявнику відповіді щодо розгляду його клопотання за вказаною останнім адресою. Крім того, суд дійшов висновку, що для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачем виконано усі умови, визначені законом.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неврахування обставини, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт наголошує, що рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність прийнято цілком мотивовано та законно, крім того, зауважує, що зобов»завши надати такий дозвіл, суд втрутився в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

Представником позивача подано суду відзив, в якому вказується на правильність і законність судового рішення і безпідставність доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.02.2018 ОСОБА_5 надіслав на адресу Щасливської сільської ради клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.10 га, яка розташована в с. Щасливе Бориспільського району Київської області (вх.№289 від 27.02.2018).

До вказаного клопотання позивачем було додано копію паспорта, копію ІПН, копію посвідчення учасника бойових дій, копію графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування.

Рішенням Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 15.03.2018 № 1074-26-VІІ відповідно до пункту 34 статті 26, статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 79, 118 Земельного Кодексу України, з урахуванням пропозиції постійної комісії з питань благоустрою населених пунктів, земельних питань та екології було відмовлено позивачу у виділенні земельної ділянки з посиланням на відсутність вільних земельних ділянок, котрі не надані у власність чи користування, і які можуть бути використані для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд.

19.04.2018 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання належним чином завірених копій (акт на право власності на земельну ділянку, свідоцтво на право власності на земельну ділянку, рішення Щасливської сільської ради про передачу в оренду «користування» земельної ділянки, що надані третій особі), яка повністю або частково співпадає з бажаною земельною ділянкою ОСОБА_5 орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) розташованої в с.Щасливе Бориспільського району Київської області, що розглядалась на 26 сесії 7 скликання.

Листом від 25.04.2018 № 515 Щасливська сільська рада надала відповідь, в якому зазначила, зокрема, що земельна ділянка, яка вказана на викопіюванні, доданому до клопотання ОСОБА_5, знаходиться у користуванні третіх осіб, яким вона надана для індивідуального городництва ще керівництвом радгоспу «Бортничі». Розпоряджень та наказів радгоспа «Бортничі» стосовно виділення земельних ділянок під ведення індивідуального городництва в сільській раді немає. Вказані громадяни добросовісно використовують свої земельні ділянки вже понад 15 років, намірів відмовлятися від своїх городів не мають. Для розгляду питання щодо виділення цієї земельної ділянки, ОСОБА_5 необхідно взяти погодження на вилучення її у вищезгаданих громадян.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність такої відмови та зобов»язав відповідача надати позивачеві дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції повною мірою з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України ).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Водночас, згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

Як установлено судом, позивач до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою надав: копію паспорта, копію ІПН, копію посвідчення учасника бойових дій, копію графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Водночас, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб'єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17, 27 березня 2018 у справі №463/3375/15-а.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справ вбачається, що відповідачем жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що земельна ділянка відносно якої позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, належить на праві власності або користуванні третім особам, надано не було.

Не були надані такі документи і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач, приймаючи рішення від 15.03.2018 № 1074-26-VII «Про розгляд заяви ОСОБА_5», не дотримався вимог Земельного Кодексу України та безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою посилаючись на відсутність вільних земельних ділянок за фактичної відсутності доказів на підтвердження таких обставин.

Крім того, представником відповідача надано суду викопіювання з Журналу реєстрації вихідної документації № 1 2018 року, який містить запис під № 350: дата та індекс документа 21.03.2018; кореспондент ОСОБА_5, АДРЕСА_1; Короткий зміст - відповідь на заяву щодо виділення земельних ділянок; відмітка про виконання - відправлено 23.03.2018.

Також надано копію листа Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 21.03.2018 № 02-14-350 адресованого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, як вбачається зі змісту клопотання позивача від 21.02.2018, адресою фактичного місце проживання зазначено: АДРЕСА_2. Отже, відповідачем було зазначено у листі іншу адресу ніж та, яку зазначав позивач у клопотанні.

При цьому, жодних доказів факту направлення спірної відмови позивачу за вказаною у клопотанні адресою відповідач суду не надав.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що відправлення відповідних листів рекомендованою кореспонденцією не здійснювалось.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що виявилась у ненаданні позивачу відмови на його клопотання, у зв'язку з чим позовна вимога позивача про визнання бездіяльності Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області - протиправною в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області надати дозвіл ОСОБА_5 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

При цьому, зазначена позовна вимога є саме втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції, зазначивши, що для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачем виконано усі умови, визначені законом, таким чином перебрав на себе функції суб'єкта владних повноважень щодо надання оцінки відповідним обставинам та прийняття певного рішення, яке відноситься виключно до компетенції відповідача.

Відтак, у даному випадку колегія суддів дійшла до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області повторно розглянути звернення позивача з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

При цьому, доказів того, що суб'єкт владних повноважень буде ухилятися від виконання судового рішення, позивачем надано не було.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області надати дозвіл ОСОБА_5 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в межах с. Щасливе.

Прийняти постанову, якою зобов'язати Щасливську сільську раду Бориспільського району Київської області повторно розглянути звернення ОСОБА_5 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 27.02.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк