Справа № 280/5300/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 лютого 2019 року о 10 год. 25 хв.Справа № 280/5300/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сацького Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А.

позивача: не зявився,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Запоріжметалургремонт» (69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, буд. 48, )

до відповідача - Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, )

про визнання протиправною та скасування постанови від 13.11.2018 №ЗП 2079/563/АВ/П/ТД-1ФС про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла 12 грудня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Запоріжметалургремонт» (далі по тексту позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу відповідача від 13.11.2018 за №ЗП 2079/563/АВ/П/ТД-1ФС у розмірі 446 760,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає що вищезазначене рішення відповідачем винесено без урахування фактичних обставин справи та з порушенням чинного законодавства. Зазначає, що контролюючий орган помилково зробив висновок, що договори, укладені позивачем з фізичними особами, кваліфікуються як трудові, а не як угоди цивільно-правового характеру. Залучення виконавців на підставі цивільно-правових угод обумовлено несистематичним характером завантаженості підприємства певним видом робіт, для виконання яких постійних працівників не треба. Особи, які виконували роботи за цивільно-правовими договорами, не приймались позивачем на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, на них не поширювались правила внутрішнього трудового розпорядку, не вносилися до штатного розкладу. Вважає, що чинне законодавство не містить обов'язкових приписів, у яких випадках сторони зобов'язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на надання певних послуг, тому сторони договорів (замовник та виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору. Тому постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню, оскільки прийнята на підставі помилкових висновків перевіряючих, всупереч чинного законодавства

Ухвалою суду від 02.01.2019 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження. Судове засідання призначено на 31.01.2019 о 12 год. 00 хв. Відповідачу встановлено 15 - денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 25.01.2019, через канцелярію суду (вх. №3220), представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволені позовних вимог відмовити, залишити постанову про накладення штрафу без змін. У відзиві зазначив, що в ході перевірки позивача, робота, яка виконувалася за цивільно-правовими договорами, є небезпечним видом робіт, тому її можуть виконувати лише штатні працівники, які пройшли навчання, інструктаж та перевірку знань з охорони праці. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 31.01.2019 відкладене судове засідання на 27 лютого 2019 року о 09 год. 00 хв.

13 лютого 2019 р. через канцелярію суду (вх. №5896) представник позивача подав відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій заперечив виконання робіт підвищеної небезпеки фізичними особами за цивільно-правовими договорами, на доказ надав договір підряду між ним та виконавцем небезпечних робіт.

У судовому засіданні представник позивача не зявився, однак через канцелярію суду (вх. 37936) подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та дослідивши надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, встановив наступне.

Відповідно до наказу заступника начальника головного управління Держпраці у Запорізькій області №1731 від 19.10.2018 було призначено проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю ТОВ «Підприємство «Запоріжметалургремонт». З 22.10.2018 по 23.10.2018 посадовими особами головного управління Держпраці у Запорізькій області було проведено інспекційне відвідування позивача (за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, буд. 48) щодо дотримання законодавства про працю, за результатами якого складено Акт № ЗП2079/563/АВ.

В ході інспекційного відвідування встановлено факт допуску працівників до роботи без укладення трудового договору, а саме у порушення, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України на протязі 2018 р. 4 працівників допущено до роботи без укладання трудового договору. Так, ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання з виконання капітального ремонту феросплавної печі № 35 (демонтажні роботи), ОСОБА_3 прийняв на себе зобов`язання з виконання капітального ремонту феросплавної печі № 35 (демонтажні роботи) та капітального ремонту доменної печі № 5 (демонтаж металоконструкцій холодильних плит та деталей герметизації), ОСОБА_4 прийняв на себе зобов`язання з виконання капітального ремонту феросплавної печі № 35 (демонтажні роботи) та капітального ремонту доменної печі № 5 (демонтаж металоконструкцій холодильних плит та деталей герметизації), ОСОБА_5М прийняв на себе зобов`язання з виконання капітального ремонту доменної печі № 5 (демонтаж металоконструкцій холодильних плит та деталей герметизації). Посадовими особами позивача надані для ознайомлення договори підряду № 02/-7-1 від 02.07.2018, № 02/05-9 від 02.05.2018, № 01/06-3 від 01.06.2018, № 02/05-7 від 02.05.2018, № 1/06-4 від 01.06.2018, № 24/04-1 від 24.04.2018, які укладені позивачем як замовником, з фізичним особами як виконавцями. Відповідач зазначає, що у вищевказаних договорах підряду не визначено ціну роботи та не передбачено поетапну виплату винагороди.

Проте, на переконання відповідача, укладені з фізичними особами цивільно-правові договори мають ознаки трудових відносин. Зокрема, відповідно до приймально-здавальних актів, оплата вищезазначеним особам здійснювалася щомісячно, з чіткою періодичністю та у строки, що слідують за відпрацьованим часом місяцем, що зазвичай характерно для виплати заробітної плати за трудовими договорами.

Також прописані обов`язки вищезазначених осіб строго дотримуватися правил охорони праці (що притаманно ст. 159 КЗпП України), правил протипожежної та санітарної безпеки, правил пропускного режиму на об`єкті, де виконуються роботи, відповідно відноситися до майна позивача та мати всі необхідні навчання, атестації та дозволи з охорони праці для виконання даних робіт, а також проходження медичного огляду (що притаманно ст. 169 КЗпП України), нести повну відповідальність за дотримання умов охорони праці, правил протипожежної та санітарної безпеки при виконанні робіт. Особи виконують роботи з матеріалів позивача та несуть відповідальність за їх збереження та якісне використання (що притаманно ст. 139 КЗпП України), а за псування або крадіжку майна повинні відшкодовувати вартість цього майна (що притаманно ст. 130 КЗпП України). Така відповідальність притаманна трудовим договорам.

В ході перевірки відповідач дійшов висновку, що роботи, які виконувались працівниками за договорами цивільно-правового характеру відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.

Так, основним видом економічної діяльності позивача за є ремонт та технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (код КВЕД 33.12). Позивачем залучаються за договорами підряду треті особи для виконання ремонтних та монтажних робіт, на які у позивача є дозвіл, а у фізичних осіб, залучених за договором підряду відсутній. На переконання відповідача факт отримання позивачем зазначеного дозволу підтверджує факт виконання робіт, які мають небезпечний характер.

Тобто робота, яку виконували ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (особи, що зазначені в Акті перевірки) відноситься до постійного характеру виконання в рамках діяльності товариства, тому її можуть виконувати лише штатні працівники, які пройшли навчання, інструктаж та перевірку знань з охорон праці.

Тому, як зазначає відповідач, «позивачем умисно підмінялися трудові відносини цивільно-правовими при виконанні робіт, які неможливо виконувати за цивільно-правовим законодавством».

З урахуванням викладеного, перевіркою встановлено порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме: допущені до виконання робіт ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладення трудового договору, оформленого наказом та без повідомлення органу виконавчої влади про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

13 листопада 2018 р. заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області розглянуто справу на підставі акту відвідування щодо порушень позивачем законодавства про працю, винесено постанову від 13.11.2018 № ЗП 2079/563/АВ/П/ТД-1ФС про накладення штрафу в розмірі 446 760,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, вважаючи її протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про її скасування.

Дослідивши обставини даної справи, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази надані до справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

23.10.2018 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області за результатами проведеного інспекційного відвідування ТОВ «Підприємство «Запоріжметалургремонт» складено акт інспекційного відвідування № ЗП2079/563/АВ, яким зафіксовано порушення позивачем частини 3 статті 24 КзпП України.

Посилаючись на порушення позивачем частини 3 статті 24 КзпП України відповідач зазначив, що останній допустив до роботи без укладення трудового договору фізичних осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за що передбачена відповідальність згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Проте, суд вважає помилковими зазначені доводи відповідача, виходячи з наступного.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Згідно ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу наведених норм слідує, що відповідальність згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Щодо фізичних осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судом встановлено і не заперечувалось відповідачем, що з даними особами було укладені цивільно-правові договіри на виконання підрядних робіт. Згідно актів виконаних робіт дані особи виконували роботи з демонтажу конструкцій, що за поясненнями позивача включали в себе роботи з розчищення території від наслідків проведених вибухових робіт. Позивачем надані належні докази на підтвердження залучення ним до робіт з підвищеної безпеки (бурових, вибухових та інш.) сторонньої організації на підставі окремого договору в рамках виконання ним основного договору з капітального ремонту доменної/феросплавної печей як головного підрядника.

Виходячи із п.11 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», що затверджений Постановою КМУ №295 від 22.06.2017, сутність інспекційного відвідування полягає у встановленні фактичних обставин та наданні їм правової оцінки.

Між тим, при складанні акту інспекційного відвідування посадові особи відповідача не відібрали пояснення у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 що до характеру виконуваних ним робіт, тому доказів відношення цих осіб до виконання робіт підвищеної небезпеки, на замовлення позивача, у матеріалах справі немає. Пояснити, які роботи, що виконувалися ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відносяться до категорії підвищеної небезпеки, що потребують обов`язкового оформлення трудового договору, відповідач не зміг.

На момент проведення перевірки жоден з укладених цивільно-правових договорів з відповідними особами вже не діяв.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність або відсутність ознак трудових правовідносин між позивачем та фізичними особами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Взаємовідносини громадянина і роботодавця можуть будуватися на підставі як трудового, так і цивільно-правового договору.

Відповідач, стверджуючи, що здійснені ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 роботи відповідають функціям працівників, посади яких внесені до штатного розпису позивача, не навів, які саме функції штатних працівників збігаються з виконаними роботами за цивільно-правовими договорами. Отже, не надано доказів того, що штатним розписом позивача були передбачені посади працівників, на виконання посадових обов`язків (робіт за професією) яких він залучав фізичних осіб особами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що могло б опосередковано свідчити про ознаки трудових відносин з такими особами.

Ч. 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Аналіз цивільно-правових угод, укладених Позивачем з фізичними особами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, вказує на те, що жодна з угод не продовжувалася, а в деяких випадках укладалася па певний строк після закінчення строку попередньої угоди.

Проаналізував цивільно-правові договори надані до матеріалів справи, суд дістав висновку, що дані угоди, укладені між Позивачем та фізичними особами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за змістом є змішаними з елементами договору підряду (ст. 837 ЦК України) та договору про надання послуг (ст. 901 ЦК України). Так, роботи виконувалися (надавалися) з матеріалу Позивача, підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно зі ст. 844 ЦК України сторони мали право, але не зобов'язані були визначати ціну договору в кошторисі, тобто з детальним розписом усіх робіт. Відповідно до ст. 843 ЦК України виплата винагороди проводилася одноразово по закінченню договору за фактично виконану роботу, обсяг якої визначався актом виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.1.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, до складу основного фонду заробітної плати належить оплата праці (включаючи гонорари) працівників, які не перебувають у штаті підприємства (за умови, що розрахунки проводяться підприємством безпосередньо з працівниками), за виконання робіт згідно з договорами цивільно-правового характеру, включаючи договір підряду (за винятком фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності). Тобто, сплачена Позивачем винагорода за цивільно-правовими угодами обліковується у його офіційній статистичній звітності як складова основного фонду заробітної плати.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процесорганізації трудової діяльності. За цивільно-правовим договоромпроцес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), невноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом на роботу на певнупосаду.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.09.2018 по справі № 822/723/17.

Цивільно-правові договори між Позивачем та вищезазначеними працівниками укладалися для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання певних результатів праці, у зв'язку з досягненням зазначеної метивзаємовідносини між позивачем та відповідними працівниками припинилися у зв'язкуз виконанням останньою робіт.

У звязку з цим, самовільне тлумачення відповідачем змісту окремих положень цивільно-правових угод в частині його висновку про наявність в цивільно-правових угодах ознак трудового договору за періодичністю виплат (одноразово по закінченню договору) та про покладеною на працівників відповідальністю є таким, що не грунтується на законодавстві.

Щодо віднесення робіт за цивільно-правовими угодами до робіт з підвищеною небезпекою, слід зазначити, що ні в акті відвідування, ні в поясненнях суду відповідачем не наведено беззаперечних доказів залучення позивачем фізичних осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконання небезпечних робіт. Судом враховано, що посадові особи Відповідача не були присутні при виконанні робіт і свій висновок про залучення Позивачем зазначених фізичних осіб до виконання робіт з підвищеною небезпекою зробили на підставі припущень про те, що вказані особи ніби то виконували роботи, зазначені у Дозволі № 403.13.23, а не в цивільно-правових угодах і актах виконаних робіт. До того ж, позивачем надані докази виконання небезпечних робіт сторонньою організацією на підставі окремого договору.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що відповідачем не доведений висновок про те, що роботи, які виконували ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відносяться до робіт підвищеної небезпеки та, відповідно, про фактичний допуск позивачем працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо скасування постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 13.11.2018 № ЗП 2079/563/АВ/П/ТД-1ФС, якою на ТОВ «Підприємство Запоріжметалургремонт» накладено штраф у розмірі 446 760,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 6701 гривен 40 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №279 від 06.12.2018, платіжним дорученням №295 від 20.12.2018.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Запоріжметалургремонт» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 13.11.2018 №ЗП 2079/563/АВ/П/ТД-1ФС про накладення штрафу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП 2079/563/АВ/П/ТД-1ФС від 13 листопада 2018 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Запоріжметалургремонт» (69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, б. 48, ) застосовано штраф в сумі 446 760,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Підприємство Запоріжметалургремонт» (69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, б. 48, ) суму судового збору в розмірі 6 701 (шість тисяч сімсот одна) гривня 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписане суддею 28.02.2019.

Суддя Р.В. Сацький