Справа № 303/8111/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1188/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Сапіги В.П., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.

за участі представника відповідача: Ребізант В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2018 року (рішення ухвалене о 13:00 хв. у м. Мукачево судом у складі головуючого судді Куцкір Ю.Ю., повний текст рішення складено 29.12.2018 року) у справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання затримання іноземця незаконним,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання затримання іноземця незаконним.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 09.11.2018 року в пункті пропуску «Лужанка» між лінією паспортного контролю та «Вартовим шлагбауму» - кордон на відстані 100 метрів до державного кордону на ділянці відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, територія Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, під час спроби перетнути державний кордон, уникаючи проходження паспортного контролю було затримана ОСОБА_2 Затримання позивача в приміщенні відповідача, підтверджується листом відповідача від 06.12.2018 року №81/12687. 19.12.2018 року у відповідь на адвокатський запит представником позивача було отримано повідомлення від ДМС України №8.3-8836/2-18 від 10.12.2018 року згідно якого, щодо громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звершено процедуру та прийнято рішення від 12.11.2018 року №391-18 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та додано засвідчену належним чином копію цього рішення. Просив позов задоволити.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив представник позивач ОСОБА_2 - ОСОБА_3. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволено.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.11.2018 року відносно позивача ОСОБА_2 було прийнято рішення яким зобов'язано громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 внести заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 176 200 гривень, протягом п'яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави, до моменту внесення застави ОСОБА_2 слід утримувати в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні та звільнити у день надання підтвердних документів про внесення застави.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19.11.2018 року, клопотання Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено, ухвалено затримати громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на 6 місяців.

Листом №81/12687 від 06.12.2018 року Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України зазначається, що 19.11.2018 року Мукачівським міськрайонним судом прийнято рішення про затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на 6 місяців. Пунктом 6 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1110 встановлено, щодо розміщення в ПТПІ іноземців та осіб без громадянства, стосовно яких адміністративними судами прийнято рішення про затримання, утримуються у спеціально обладнаних для зазначених цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи СБУ.

Відповіддю ДМС України на адвокатський запит зазначається, що службою розглянуто запит від 04.12.2018 року щодо надання інформації стосовно прийняття рішення за заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2, повідомляється, що останньому відмовлено у визнанні біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, як особі стосовно якої встановлено відсутність умов, передбачених пунктами 1 та 13 ч.1 ст.1 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №391-18 від 12.11.2018 року, громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним ;органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 2 ст.289 КАС України передбачено заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Відповідно до Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 р. №141 та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого ро пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні; нормативно-правовий акт № 1110 від 17.07.2003">Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1110 передбачено звільнення іноземців та осіб без громадянства з ПТПІ, після отримання висновку територіального органу ДМС про неможливість примусового видворення з України або за наявності надісланого заінтересованою особою повідомлення про необхідність звільнення іноземця або особи без громадянства з ПТПІ у разі їх визнання в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, надання статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми, а також за відповідним рішенням суду, що набрало законної сили, або в разі їх легалізації в інший передбачений законодавством спосіб.

Згідно п. 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

У п.п. 33 та 34 рішення у справі "Бенджамін та Уілсон проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини вказав, що суд повинен мати повноваження звільнити особу, якщо він з'ясує, що її тримання під вартою є незаконним; повноваження суду на ухвалення рішень, що носять лише рекомендаційний характер, є недостатніми.

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19.11.2018 року не скасоване, яким затримано позивача ОСОБА_2 до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання позивачем біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні строком на шість місяців, а також той факт, що процедура прийняття рішення за заявою про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні повністю не завершена, що оскаржує рішення про відмову йому у такому визнанні згідно до ст.10 ЗУ "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", так апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню і вимоги про зобов'язання негайно звільнити громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2018 року у справі №303/8111/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді В. П. Сапіга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 27.02.2019 року