Справа № 200/14770/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 р. Справа№200/14770/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В., розглянувши адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з лютого 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 77% відповідного грошового забезпечення (на день звільнення вислуга років складала 29 років). Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 встановлені посадові оклади поліцейських. Відповідно до ст.ст. 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія, призначена особам начальницького та рядового складу органів УМВС України перераховується з урахуванням видів грошового забезпечення у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. На підставі вказаної Постанови ліквідаційною комісією Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області до Головного Управління Пенсійного фонду направлено довідку про розмір грошового забезпечення на імя ОСОБА_1, де вказано відповідні види грошового забезпечення поліцейських. Отримуючи перераховану пенсію, ОСОБА_1, вперше в листопаді звернув увагу що Пенсійним фондом застосовано відсоток у розмірі 70% грошового забезпечення, що є помилковим, оскільки при звільнені було встановлено 77% від усіх видів грошового забезпечення. Відповідачем протиправно при перерахунку пенсії зменшено відсоток пенсії від грошового забезпечення з 77% до 70%.

Позивач просить суд визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії під час проведення перерахунку пенсії до 70% грошового забезпечення, замість 77%, - протиправними, зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести ОСОБА_1 обчислення (перерахунок) та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015р. «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268», починаючи з 1 січня 2016 року, а саме застосувавши для основного розміру пенсії 77% відповідних видів грошового забезпечення (вислуга 33 роки) та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою від 08 січня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 28 січня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 січня 2019 року розгляд справи був відкладений на 12 лютого 2019 року.

12 лютого 2019 року була оголошена перерва до 26 лютого 2019 року.

22 січня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просив суд, відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідача зазначає, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в головному управлінні, як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» позивачу здійснено перерахунок пенсії.

Головне управління отримавши в березні 2018 року довідку нового зразка №604Ілк від 13.03.2018 року одразу її відпрацювало та зробило позивачу перерахунок та виплату пенсії. Перерахунок пенсії проведено 06 квітня 2018 року. Перерахунок пенсії здійснено з 01.01.2016 року, пенсія після проведення перерахунку складає 7175,23 гривень розмір доплати за період з 01.01.2016 року по 30.04.2018 року становить 89962,88 гривень. У зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення змінився процент відповідних сум грошового забезпечення та на даний час складає 70% від грошового забезпечення. Відповідач зазначає, що зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, що унеможливлює порушення прав позивача. Перерахунок пенсії позивачу головним управлінням зроблено своєчасно відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, 09.01.2009 року звільнився з посади начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Краматорського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області в спеціальному званні підполковник міліції. З лютого 2009 року перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на день звільнення вислуга років складала 29 років).

Відповідно до відповіді відповідача від 07 грудня 2018 року № 16008/03-4 зазначено, що враховуючі зміни до статті 13 Закону від 04.04.2006 року №3591-IV

«Щодо внесення змін в деякі закони України по питанням пенсійного

забезпечення і соціального захисту військовослужбовців» максимальний розмір пенсії, що призначається за вислугу років обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесені

в установленому законом порядку до категорії 1- 100 % до категорії 2 95%. Тобто, пенсійні справи призначені між впровадженням та зміною норм

законодавства, для обчислення сум грошового забезпечення мають різний

відсоток розрахунку грошового забезпечення.

Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання

фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання

в Україні», також внесено зміни в статтю 13 Закону №2262, за якими

максимальний розмір пенсії, що призначається за вислугу років, не повинен

перевищувати 70 % сум грошового забезпечення пенсій за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 Закону № 2262. При здійсненні перерахунку граничний відсоток обрахунку грошового забезпечення по пенсійним справам (окрім осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 100 %, до категорії 2 95 %) обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до довідки про перерахунок пенсії ОСОБА_1 основний розмір пенсії станом на 01 травня 2018 року складає 70% грошового забезпечення.

Відповідно до протоколу від 06.04.2018 року розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 складає 77 %.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно зроблено перерахунок його пенсії виходячи із 70 відсотків грошового забезпечення з огляду на внесені зміни в законодавстві.

З підстав викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі за текстом Закон №2262-XII).

Згідно частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб Закон №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом а частини 1 статті 13 Закону №2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 100%, до категорії 2 95%.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 8 розділу II Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб було внесено зміни та цифри 90 замінено цифрами 80, а цифри 80 замінено цифрами 70 відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

Відповідно до частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу максимального розміру пенсії з 77 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до приписів ст.ст.9,77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав до суду доказів, що спірних правовідносинах він діяв у межах та у спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині встановлення судового контролю за виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, б. 3, ) щодо зменшення основного розміру пенсії під час проведення перерахунку пенсії до 70% грошового забезпечення замість 77% - протиправними.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, б. 3, ) провести ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) обчислення (перерахунок) та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015р. «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268», починаючи з 1 січня 2016 року, а саме застосувавши для основного розміру пенсії 77% відповідних видів грошового забезпечення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122 Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 708,40 (сімсот вісім) гривні 40 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 01 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кониченко О.М.