Справа № 0940/2235/18
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2019 р. справа № 0940/2235/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Панікара І.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
22.11.2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (надалі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернулася до Калуського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про зарахуванням її стажу роботи період з 01.08.1989 по 03.02.1998 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Калуської РайСЕС у подвійному розмірі та здійснення у зв`язку із цим перерахунку раніше призначеної пенсії. Однак відповідач в проведенні такого перерахунку відмовив. Вважає таку відмову протиправною та просить суд:
- визнати дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо прийняття рішення про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Калуської райСЕС до загального та спеціального стажу роботи в подвійному розмірі неправомірними;
- зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, роботу на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Калуської РайСЕС до загального і спеціального стажу роботи в подвійному розмірі та здійснити їй перерахунок пенсії починаючи з часу звернення до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В періоди: з 28.01.2019 року 02.02.2019 року, з 16.02.2019 року по 18.02.2019 року та з 21.02.2019 року по 22.02.2019 року головуючий по справі суддя Панікар І.В. перебував у службових відрядженнях, у зв`язку з чим, 30-денний строк розгляду справи продовжено на 2 календарних дні.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 08.01.2019 року, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивач звернулася до управління Фонду з заявами про зарахування їй періоду роботи з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Калуської РайСЕС стажу роботи у подвійному розмірі. Дана заява за формою і змістом не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до неї не додані документи, що підтверджують право на перерахунок пенсії. Нормами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено що, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у паталого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. А оскільки позивач не була працівником відділу з боротьби з особливо небезпечними інфекціями санітарно-епідеміологічної станції, підстав для проведення перерахунку пенсії з врахуванням в подвійному розмірі в зазначений період немає. Також відповідач зазначає, що Управлінням пенсійного фонду не відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, а в межах своїх повноважень роз'яснено, що немає законних підстав для проведення перерахунку пенсії.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Калуському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за вислугою років, призначену на підставі постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.03.2017 року у справі № 345/695/17 (а.с. 48-53).
У відповіді за № 191/ф-15 від 30.03.2018 року наданої на адвокатський запит представника позивача, відповідачем зазначено, що при призначенні пенсії за вислугою років до спеціального стажу роботи Калуським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу зараховано періоди роботи з 01.08.1989 року по 31.12.1996 року та з 12.01.1997 року по 23.03.2016 року, що становить 29 років 5 місяців 4 дні. Зазначене підтверджується також даними трудової книжки ОСОБА_2 БТ-1 № 8080463 (а.с. 32, 33).
З 01.08.1989 року по 03.02.1998 року позивач працювала в Калуській РайСЕС на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит за № 10.8-05/211 від 09.03.2017 року (а.с. 34).
26.03.2018 року та повторно (у зв`язку з відсутністю відповіді) 08.05.2018 року позивач зверталася з письмовою заявою до Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зарахування періоду роботи в бактеріологічній лабораторії Калуської РайСЕС з 01.08.1989 року по 31.12.1996 року та з 12.01.1997 року по 03.02.1998 року на посаді лаборанта до стажу роботи у подвійному розмірі та проведення відповідного перерахунок пенсії (а.с. 45,46).
21.05.2018 року відповідачем листом за № 265/Г-15 повідомлено позивача про відсутність підстав для зарахування роботи лаборантом бактеріологічної лабораторії Калуської РайСЕС до стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки бактеріологічна лабораторія по структурі не є окремим відділом по боротьбі з особливо небезпечними інфекціями. Зазначено, що згідно листа Міністерства охорони здоров'я за № 10.01.09/891 від 23.07.2004 року у випадках коли в структурі санітарно-епідеміологічної станції було створено відділи з боротьби особливо небезпечних інфекцій, періоди роботи в цих відділах, вважаються роботою в інфекційних відділеннях і зараховуються до стажу роботи в подвійному розмірі.
При вирішенні наявного спору, суд виходив із наступного правового регулювання спірних правовідносин.
Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною 1 статті 46 Конституції України.
Європейська соціальна хартія (переглянута) 1996 року, згода на обов'язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у Хартії.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Ураховуючи те, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.
Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (надалі Закон) визначено, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який набув чинності з 01.01.2004 року, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Дана редакція статті набула чинності з 15 серпня 2003 року та діяла, коли позивач набула права на пенсію за віком, а отже період з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року можливий до застосування в частині визначення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, за умови відповідності посади позивача вимогам статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Як вже зазначалося судом, в період з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року позивач працювала в Калуській РайСЕС на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії, а отже, у структурі санітарно-епідеміологічної служби, що у відповідності до частини 1 статті 31 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" (в редакції чинній на час оспорюваного трудового стажу) входила у структуру Міністерства охорони здоров`я України.
Статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено можливість набуття трудового стужу, зокрема, і у інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я. Таким чином, належить до з`ясування чи Калуській РайСЕС була інфекційним закладом (відділенням) в період з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року.
Водночас, слід зазначити, що чинним законодавством України не визначено як переліку таких закладів так і не надано безпосереднього їх визначення.
Проте, принцип верховенства права, відображений у частині 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), встановлює заборону відмови в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини та у поєднанні із частинами статті 1 та 2 статті 7 КАС, визначає можливість вирішення справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України та застосування інших правових актів, прийнятих відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Як встановлено в ході розгляду справи, відповідно до відповіді на адвокатський запит за № 10.8-05/211 від 09.03.2017 року, ОСОБА_1 за період роботи в лабораторії виконувала роботи, пов'язані з відбором та лабораторними дослідженнями біологічного матеріалу на небезпечні інфекційні захворювання: холеру, черевний тиф та паратифи, дизентирію, ієрсеніози, дифтерію, менінгіт, кашлюк від хворих, носіїв та об'єктів довкілля, працювала з живими культурами цих збудників при проведенні посівів на поживне середовище (а.с. 34).
Бактеріологічні лабораторії, як такі, що працюють з небезпечними патогенними агентами, згідно Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні, затвердженого постановою КМ України № 1109 від 22 червня 1999 року, повинні мати дозвіл на право роботи із збудниками ІІІ-ІV групи патогенності (небезпечності).
Відповідно до Положення, баклабораторія проводить дослідження біологічного матеріалу від пацієнтів із застосуванням бактеріоскопічних, бактеріологнічних, імунологічних, паразитологічних методів.
Баклабораторія повинна мати дозвіл режимної комісії на роботу із збудниками відповідних груп небезпеки та мати атестат акредитації на визначені види досліджень.
Бактеріологічна лабораторія Калуського районного структурного підрозділу ДУ "Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" 11.06.2013 року отримала дозвіл обласної режимної комісії на право роботи із збудниками III-IV груп небезпеки, що підтверджується доданим до матеріалів справи дозволом за № 12-2013. Водночас, обсяг досліджень є ідентичним обсягу досліджень у 90 ті роки, зазначив у листі № 10.8-05/211 від 09.03.2017 року завідувач лабораторії ОСОБА_3 (а.с. 34, 36).
Працівники бактеріологічних лабораторій закладів охорони здоров'я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов'язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованим збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб. Вищевказане передбачено їх кваліфікаційними характеристиками (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров'я, затверджений наказом МОЗ від 29 березня 2002 року № 117).
Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом МОЗ СРСР № 916 від 4 серпня 1983 року, що діє на території України згідно вказівки МОЗ України № 165 від 28 травня 1996 року, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень і інфекційних відділень, а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезінфекційних станцій, містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних лабораторій інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.
З матеріалів адміністративної справи встановлено, що робота позивача була пов'язана з дослідженнями на небезпечні інфекції та збудниками таких інфекційних захворювань, внаслідок чого може бути прирівняна до роботи в інфекційних закладах.
Враховуючи, що згідно пункту 4 Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні, одним із основних завдань державного санітарно-епідеміологічного нагляду є проведення санітарних та епідеміологічних розслідувань, спрямованих на встановлення причин та умов виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб, професійних захворювань, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) та радіаційних уражень людей, то бактеріологічну лабораторію районної СЕС, в якій працювала позивач, на переконання суду, безумовно слід вважати інфекційним закладом, який належить до відділень охорони здоров'я, зазначених у статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та на роботу в яких розповсюджуються пільги по обчисленню стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до вказаної статті.
У відповідності до частини 4 статті 45 Закону перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Згідно частини 5 статті 45 Закону, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи оскаржувані дії відповідача на їх відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням встановлених фактичних обставин згідно матеріалів справи, суд зазначає про те, що відповідач, надаючи позивачу листом 21.05.2018 року роз`яснення щодо відсутності в останнього передумов для проведенні перерахунку пенсії, фактично відмовив йому у її проведенні, оскільки впродовж строку визначеного частиною 5 статті 45 Закону, не прийняв відповідного рішення за наявності права на такий перерахунок у позивача, що виникло у нього, враховуючи її роботу в інфекційному закладі в період з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року.
З урахуванням викладеного, на переконання суду позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
При розподілі судових витрат, слід врахувати положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно вимог яких, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, який в силу положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України є складовою судових витрат.
Таким чином в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, як суб`єкта владних повноважень, слід стягнути 704,80 гривні сплаченого ним судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо прийняття рішення про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.08.1989 року по 03.02.1998 року на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Калуської райСЕС до загального та спеціального стажу роботи в подвійному розмірі неправомірними.
Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, роботу на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Калуської райСЕС до загального і спеціального стажу роботи в подвійному розмірі та здійснити їй перерахунок пенсії починаючи з часу звернення до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Петрушевича 60, Калуський район, Івано-Франківська область, 77360);

Калуського обєднаного Управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (, вул. Біласа і Данилишина 2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 28 лютого 2019 р.