Справа № 280/324/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

25 лютого 2019 року Справа № 280/324/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. перевіривши матеріали в адміністративній справі

за позовом Державної установи "Софіївська виправна колонія (№55)"

до ОСОБА_1

про стягнення та повернення державній установі надмірно нараховану частину чергової відпустки та частину грошового забезпечення за невідпрацьований час,-

ВСТАНОВИВ:

Державна установа "Софіївська виправна колонія (№55)" (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-стягнути з відповідача та повернути державній установі "Софіївська виправна колонія (№55)" надмірно нараховану частину чергової відпустки та частину грошового забезпечення за невідпрацьований час у сумі 4425,14 грн.

Ухвалою суду від 25.01.2019 позовну заяву залишено без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та роз'яснено Державній установі "Софіївська виправна колонія (№55)", що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання суду: - уточненого адміністративного позову у 2-х екземплярах із зазначенням ідентифікаційного коду відповідача; оригіналу документу про сплату судового збору у сумі 1921 грн.; заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності підстав його пропуску.

20.02.2019 (вх.№6998) до суду на виконання ухвали від 25.01.2019 надійшли: уточнений адміністративний позов; оригінал документу про сплату судового збору; заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши заяву про поновлення та матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу позовної заяви у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим, ч.5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, про що суд зазначав в ухвалі від 25.01.2019.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивач 22.01.2019 звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача та повернути державній установі "Софіївська виправна колонія (№55)" надмірно нараховану частину чергової відпустки та частину грошового забезпечення за невідпрацьований час у сумі 4425,14 грн., посилаючись на те, що відповідач був звільнений зі служби до закінчення календарного року, за який використав відпустку та при звільненні не було проведено утримання таких коштів.

Як свідчить зміст позову, 21.09.2018 ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.1 пп.7 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). При цьому позивач стверджує, що в день звільнення відповідача його було повідомлено про наявність заборгованості за отримане грошове забезпечення та вручено йому розрахунок наявної заборгованості у сумі 4425,14 грн., яку він повинен був внести до каси установи в день звільнення.

В своїй заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, позивач необгрунтовано посилається на приписи ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України та на ст. 256 Цивільного кодексу, та стверджує, що ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.01.2019 по справі №314/6001/18 за позовом ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» до ОСОБА_1 про стягнення зайво сплаченого грошового забезпечення - відмовлено у відкритті провадження. В подальшому до канцелярії установи ухвала суду надійшла 16.01.2019 у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом 22.01.2019, тобто на його думку місячний строк позивачем не міг бути пропущеним.

Проте, суд не погоджується із такою позицією позивача у зв'язку з наступним.

По - перше, стосовно посилання позивача на норми Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України, суд звертає увагу, що при визначенні строку звернення до суду із вказаним позовом суд керується виключно ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому місячний строк передбачений ч.5 ст. 122 КАС України встановлюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

По - друге, в даному випадку позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 21.09.2018 в день звільнення відповідача, оскільки як вказує позивач у цей же день відповідача було повідомлено про наявність заборгованості за отримане грошове забезпечення та вручено йому розрахунок наявної заборгованості у сумі 4425,14 грн., яку він повинен був внести до каси установи в день звільнення.

Таким чином підстави, що давали позивачу право на пред'явлення вимог про стягнення неутриманої суми виникли у вересні 2018 року.

Аналогічну позицію викладено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.09.2015 по справі №825/2131/13-а.

А тому позивач помилково вважає, що вказаний строк необхідно розраховувати з 16.01.2019 з моменту отримання позивачем ухвали Вільнянського районного суду про відмову у відкритті провадження.

Разом із тим, навіть звертаючись до Вільнянського районного суду із аналогічною позовною заявою 22.12.2018 (вх. №15492) позивачем вже було пропущено строк звернення до суду. При цьому заява про поновлення строку звернення до суду не містить пояснень щодо поважності причин пропуску такого строку.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем пропущений місячний строк для звернення до суду, а вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними.

За приписами ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч. 4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст. 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.123, 169, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Державної установи "Софіївська виправна колонія (№55)" до ОСОБА_1 про стягнення та повернення державній установі надмірно нараховану частину чергової відпустки та частину грошового забезпечення за невідпрацьований час, повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з доданими до неї документами.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 294, 295, 296 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова