Справа № 0240/2172/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 р. м. Вінниця Справа № 0240/2172/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної фіксальної служби України,комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, контролюючий орган, відповідач 1), комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісія ДФС України, відповідач 2) про:

- визнання протиправними та скасування рішень комісії ДФС від 20.12.2017 р. №454620/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 08.11.2017 р., №454617/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 08.11.2017 р., №454618/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 08.11.2017 р., №454621/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 11.11.2017 р.; від 19.12.2017 р. №439671/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 09.11.2017 р. ;

- зобов'язання ДФС України зареєструвати податкові накладні №3, №4, №5 від 08.11.2017 р., №6 від 09.11.2017 р.,№8 від 11.11.2017 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ДФС України було зупинено реєстрацію податкових накладних, виписаних ФОП ОСОБА_1 в листопаді 2017 року на адресу покупця, а саме: №3, №4, №5 від 08.11.2017 р., №6 від 09.11.2017 р.,№8 від 11.11.2017 р. на суму 1 380 254, 72 грн., в тому числі ПДВ 230 042, 45 грн.

При цьому, у повідомленнях від 29.11.2017 року, яким зупинено реєстрацію податкових накладних зазначено, що для реєстрації необхідно надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п. "в" п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п.4 цього наказу. Підставою для зупинення реєстрації зазначено, що ПН/КР відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 та за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТЗЕД 1206.

На виконання вимог п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України, позивачем направлено відповідачу документи, які підтверджували реальність господарських операцій, зокрема документи, що підтверджують поставку та оплату товару.

Позивач вказує, що ним виконано вимоги необхідні для реєстрації податкових накладних та надано всі необхідні документи, відтак, оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкової накладної з підстав: "Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або є недостатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної" є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 18.01.2019 р. відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду на 18.02.2019 р. за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Дана ухвала отримана відповідачами 25.01.2019 р., однак письмової позиції щодо заявлених вимог на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

18 жовтня 2017 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ "Аграріан Трейд" укладено договір поставки №6, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 взяв на себе обов'язок поставити ТОВ "Аграріан Трейд" насіння соняшнику, а останній прийняти і оплатити товар. Покупець здійснює оплату за поставлений товар у формі безготівкового розрахунку платіжним дорученням шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника зазначений у договорі.

З метою виконання умов даного договору ФОП ОСОБА_1 в період з 8 -11 листопада 2017 р. здійснено поставку товару та виписано наступні податкові накладні, які відправлено на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, а саме:

- №3 від 08.11.2017р. на загальну суму 268 851, 20 грн. в тому числі ПДВ 44 808, 53 грн.;

- №4 від 08.11.2017р. на загальну суму 376 847, 36 грн. в тому числі ПДВ 62 807, 89 грн.;

- №5 від 08.11.2017р. на загальну суму 267 028, 48 грн. в тому числі ПДВ 44 504, 75 грн.;

- №6 від 09.11.2017р. на загальну суму 269 990, 40 грн. в тому числі ПДВ 44 998, 40 грн.;

- №8 від 11.11.2017р. на загальну суму 197 537, 28 грн. в тому числі ПДВ 32 922, 88 грн.

В період з 10 - 23 листопада 2017 року ТОВ "Аграріан Трейд" здійснено платежі на виконання умов договору, в тому числі на загальну суму 1 380 254, 72 грн.

29.11.2017 року позивачем отримано повідомлення, у яких зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних зупинена, оскільки податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМОКР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТЗЕД: 1206 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п. "в" п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п. 4 цього наказу.

12.12.2017 р. та 13.12.2017 року ФОП ОСОБА_1 подано до Комісії ДФС України пояснення та копії документів.

В подальшому, комісією ДФС України прийнято наступні рішення:

- 20.12.2017 року - №454620/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 08.11.2017 р.,

- 20.12.2017 року- №454617/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 08.11.2017 р.,

- 20.12.2017 року -№454618/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 08.11.2017 р.;

- 19.12.2017 р. - №439671/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 09.11.2017 р.;

- 20.12.2017 року - №454621/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 11.11.2017 р.

Не погоджуючись із даними рішеннями, позивачем подано скарги до ДФС України, за насліком розгляду яких прийнято рішення про відмову в їх задоволенні, що і стало підставою для звернення до суду із цим адміністративним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів та послуг місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

В розумінні пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних", затвердженого постановою КМУ №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 12 Порядку №1246 визначено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містить пункт 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Із положень підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України випливає, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації .

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Із процитованих норм випливає, що у разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, можливо зупинення їх реєстрації.

Як видно із змісту повідомлень від 29.11.2017 р. по податковим накладним №3,4,5 від 08.11.2017 року, №6 від 09.11.2017 р. та №8 від 11.11.2017 р., контролюючим органом сформовано висновок про відповідність ПК критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року №567.

Так, зокрема, у даних повідомленнях вказано, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1206, на підставі чого було здійснено зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування.

Тут, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Пункт 6 наказу Мінфіну України №567 від 13.06.2017р., яким затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Критерії ) містить у собі визначення двох різних критеріїв.

Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У пункті 1 Вичерпного переліку документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), наведено вичерпний перелік документів, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії), а саме:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як зазначалось вище та видно із квитанцій, якими зупинено реєстрацію податкових накладних, фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567, та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Підпунктом 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України визначено, що письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Як встановлено судом, позивачем виписано податкові накладні №3,4,5 від 08.11.2017 р., №6 від 09.11.2017 р. та №8 від 11.11.2017 р. і надіслано відповідачу 2 документи, що підтверджують дані операції. Дані документи отримані адресатом, про що свідчить повідомлення від 12.12.2017 р., 13.12.2017 р.

Так, в підтвердження господарської операції позивачем надано наступні документи: видаткові накладні №РН-0000013, №РН-0000014,№РН-0000015, від 08.11.2017 р.,№РН-0000016, №РН-0000017 від 09.11.2017 р., №РН-0000018 від 11.11.2017 р.; товарно - транспортні накладні №13, 14, 15 від 08.11.2017 р., №16 від 09.11.2017 р., №18 від 11.11.2017 р.; виписки із банківського рахунку №4, що підтверджують проведення оплати між позивачем та його контрагентом та поставку товару.

Із урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем виконано вимоги повідомлень від 29.11.2017 р. та надано необхідні документи для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Однак, комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, незважаючи на надання відповідних документів та висновків, прийняла оскаржувані рішення, якими відмовила в реєстрації ПК №3,4,5 від 08.11.2017 р., №6 від 09.11.2017 р. та №8 від 11.11.2017 р.

У звязку із чим суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Суд звертає увагу, що платником податку надано і письмові пояснення і копії документів, відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Окремо суд зазначає, що рішення відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних не містять конкретних мотивів щодо причин та підстав прийняття таких, а лише містять загальну фразу про те, що причиною неприйняття є: наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Тобто, в рішеннях не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та/або яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Не вказано яка саме з наведених причин стала підставою для прийняття оскаржуваних відмов.

Оцінюючи оскаржувані рішення, суд керується також нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржувані рішення прийнято без врахування розтлумачених критеріїв.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є протиправними та, відповідно, підлягають скасуванню.

Окремо щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача 1 зареєструвати податкову накладну, суд зазначає про наступне.

Із положень частин третьої - четвертої 245 КАС України випливає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 р. № 1246, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день:

1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин суд вважає необхідним зобов'язати ДФС зареєструвати податкові накладні №3, №4, №5 від 08.11.2017 р., №6 від 09.11.2017 р.,№8 від 11.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних .

Окремо суд акцентує увагу, що відповідачем не надано відзиву щодо заявлених позовних вимог із підтверджуючими документами, які спростовують доводи позивача.

Згідно частини четвертої статті 159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Як видно із матеріалів справи, ухвалою від 18.01.2019 р. відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу 15 денний термін на надання відзиву із наданням належним чином завірених копій матеріалів перевірки, що стали підставою для прийняття спірного розрахунку.

Дана ухвала отримана відповідачами 25.01.2019 р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень 551, 800), відтак, кінцевий термін подання відзиву збіг 09.02.2019 р. Однак, станом на 18.02.2019 р. відзиви не надійшли, що кваліфікується судом, як визнання позову.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі судові витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 8 810 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України.

Окрім того, позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Тут суд, вказує на наступне.

Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду;

3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, згідно пункту 4.4 договору про надання правничої допомоги від 27.06.2018 р. укладеного між Адвокатом ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, робота адвокатів є погодинною з розрахунку : одна година роботи кожного адвоката дорівню не більше 40% розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Клієнт оплачує послуги адвокатів за попередні висновки, а також по поточним, майбутнім, оперативним, накладним витратам шляхом передоплати (п. 4.6 договору).

Як видно з розрахунку витрат на правничу допомогу із урахуванням виконаних робіт (наданих послуг) від 17.08.2018 р., адвокатами надано правову допомогу наступного характеру:

- 27.06.2018 р. консультування клієнта та визначення обсягів доказової бази 180 хв.;

- 02.07.2018 р. - попереднє опрацювання матеріалів наданих клієнтом 90 хв.;

- 03.07.2018 р. - опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні питання по даній категорії справ та підготовка адміністративного позову з відповідними додатками 510 хв.;

- 19.07.2018 р. - підготовка та подання до суду оновленого адміністративного позову (на виконання вимог ухвали суду) 40 хв.;

- 19.07.2018 р. - підготовка та подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду (на виконання вимог ухвали суду) 60 хв.;

- 17.08.2018 р. - підготовка та подання до суду запеляційної скарги на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27.07.2018 р. 140 хв.

Загальна кількість часу витраченого адвокатами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складає 17 год.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 року становить 1762 грн.

Відтак, вартість послуг кожного адвоката за годину фактичного витраченого часу підлягає вирахуванню наступним чином: 17 год. х 704, 80 (1762 грн.х40% = 704, 80 грн.) х2= 23 963, 20 грн.

Разом з тим, як видно з розрахунку витрат, сторони домовились, що винагорода адвокатів підлягає сплаті в розмірі 5000 грн. Фактична оплата послуг адвоката підтверджується видатковими касовими ордерами від 27.06.2018 р.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДФС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати потиправними та скасувати рішення комісії Державної фіксальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 20.12.2017 р. №454620/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 08.11.2017 р., №454617/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 08.11.2017 р., №454618/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 08.11.2017 р., №454621/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 11.11.2017 р.; від 19.12.2017 р. №439671/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 09.11.2017 р.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні №3, №4, №5 від 08.11.2017 р., №6 від 09.11.2017 р.,№8 від 11.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул.Л. Ратушної,буд.5,с. Степанівка,Вінницький район, Вінницька область, ідентифікаційний код - 277811191) 8 810 (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) судового збору та 5000 (п'ять тисяч гривень ) витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України (Львівська площа, 8, м.Київ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (вул.Л. Ратушної,буд.5,с. Степанівка,Вінницький район, Вінницька область, ідентифікаційний код - 277811191).

Відповідач 1: Державна фіскальна служба України(Львівська площа, 8, м.Київ).

Відповідач 2: комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (Львівська площа, 8, м.Київ).

Повний текст рішення складено 21.02.2019 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна