Справа № 283/2223/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/2223/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ярмоленко В.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

20 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Дніпропетровській області на рішення Малинського районного суду Житомирської області на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до капрала поліції батальйону №3 роти №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Шаповала Олександра Вікторовича, третя особа на стороні відповідача: управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА № 462073 від 29 червня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач при прийнятті оскарженої постанови діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що під час винесення оскаржуваної постанови керувався ПДР України та КУпАП. Також вказав, що в оскаржуваній постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, тому відповідач діяв в межах наданих йому повноважень.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 29 червня 2018 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №462073 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Зі змісту постанови вбачається, 29 червня 2018 року о 08 год. 12 хв. позивач керуючи транспортним засобом не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, на підставі чого відповідачем винесено постанову та накладено адміністративне стягнення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №462073 від 29 червня 2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, відеодоказів або інших доказів на підтвердження скоєного позивачем правопорушення суду не надано.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року включно перебував на робочому місці. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення Житомирської обласної ради від 19 листопада 2013 року № 1025 про призначення начальника Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради виписки з ЄДРЮОФОП щодо місцезнаходження юридичної особи в м. Малин Житомирської області вул. Винниченка, 23/1, довідкою Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації від 03 жовтня 2018 року та табелем обліку використання робочого часу.

Крім того, зазначена в постанові серії ЕАА №462073 від 29 червня 2018 року адреса проживання правопорушника не відповідає зареєстрованій адресі проживання позивача. Також відсутні підписи особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності без запису про його відмову, чим порушено вимоги статей 283-284 КУпАП.

Також колегія суддів наголошує, що апелянтом не надано схему дислокації дорожніх знаків, а так само доказів, що порушення вчинено саме позивачем або за участю його автомобіля.

Враховуючи, що обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

З огляду викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем неправомірно прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №462073 від 29 червня 2018 року та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Дніпропетровській області на рішення Малинського районного суду Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.