Справа № 802/864/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 802/864/18-а
В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Могилів-Подільської РДА в особі голови ОСОБА_2, в якому з урахуванням заяви про зміну та уточнення позовних вимог просив:
- визнати протиправною дію голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_2 в частині відмови в звільненні з роботи за ч .3 ст. 38 КЗпП України за поданою заявою від 05.06.2018 з підстав відсутності правосуб'єктності в прийнятті рішення про звільнення з роботи працівника категорії "В" посад державних службовців в місцевому державному органі виконавчої влади;
- стягнути з Могилів-Подільської РДА середній заробіток за період з 07.02.2018 по 26.03.2018 включно; стягнути з Могилів-Подільської РДА моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Рішенням Вінницького міського суду від 13.10.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 апеляційну скаргу задоволено частково:

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2018 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправною дію голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_2 в частині відмови в звільненні з роботи за ч.3 ст.38 КЗпП України за поданою заявою від 05.06.2018 з підстав відсутності правосуб'єктності в прийнятті рішення про звільнення з роботи працівника категорії "В" посад державних службовців в місцевому державному органі виконавчої влади.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України, усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів; при прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім; суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Із позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 13.02.2019 частково не погоджуюсь, а тому вважаю за необхідне викласти окрему думку по даній справі.

Частиною четвертю статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства.

А отже, рішення має бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Повноваження адміністративного суду визначені у ст. 245 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

За правилами ч. 4 цієї статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, згідно п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що суд у разі визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, з метою поновлення порушених прав позивача повинен зобов'язати останнього прийняти певне рішення або вирішити питання з приводу якого позивач звернувся до відповідача.

Між тим, дійшовши вірного висновку про протиправність дій відповідача, не вирішено питання щодо зобов'язання останнього вчинити певні дії.

Слід зазначити, що позов ОСОБА_1 не містить вимоги про зобов'язання голови Могилів-Подільської РДА Вінницької області ОСОБА_2 вчинити дії, оскільки позивач вважає, що для повного захисту його порушеного права, буде достатнім визнати протиправною дію ОСОБА_2 в частині відмови в звільненні з роботи за ч .3 ст. 38 КЗпП України за поданою заявою від 05.06.2018 з підстав відсутності правосуб'єктності в прийнятті рішення про звільнення з роботи працівника категорії "В" посад державних службовців в місцевому державному органі виконавчої влади.

В той же час, частиною 2 статті 9 КАС України регламентовано, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, частиною другою статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15.

З огляду на зазначене вважаю, що прийняття судом рішення про визнання неправомірними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень без зобов'язання вчинити дії спрямовані на усунення порушення прав особи, не можна вважати ефективним захистом права.

Суддя Граб Л.С.