Справа № 813/2241/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/265/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі за позовом державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя у І інстанції Гавдик З.В.,

час ухвалення рішення 16 год. 49 хв.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 15 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року державне підприємство Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» (далі - ДП МОУ ЛЗЗК) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС) від 2 березня 2018 року:

№ , яким підприємство зобов'язано сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання із земельного податку (далі - ЗП) в сумі 1484259,85 грн. у розмірі 20 %, що становить в сумі 296851,97 грн.;

№ , яким підприємство зобов'язано сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання із ЗП в сумі 864215,30 грн. у розмірі 10 %, що становить 86421,53 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 813/2241/18 позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач протягом 2014-2015 років своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату за земельну ділянку шляхом безготівкового перерахування коштів до бюджету в розмірі узгодженого податкового зобов'язання, самостійно визначеного у відповідних податкових деклараціях, що не спростовано податковим органом.

У апеляційному порядку постанову суду першої інстанції оскаржено відповідачем ГУ ДФС, яке просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДП МОУ ЛЗЗК відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про наявність підстав до задоволення заявлених позовних вимог скасувавши податкові повідомлення-рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначив, що викладені у акті перевірки № 311/13-01-12-13/08006864 від 5 лютого 2018 року відомості про несвоєчасність погашення ним податкових зобов'язань із ЗП не відповідають дійсності. Окрім того, всупереч приписам п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПК) штрафні санкції підприємству нараховуються з 18 грудня 2014 року, що становить 1151 дні. Надані суду документи підтверджують, що ДП МОУ ЛЗЗК вчасно та у повному обсязі виконував свої зобов'язання щодо сплати грошового зобов'язання по ЗП. Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Представник ГУ ДФС у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог ДП МОУ ЛЗЗК відмовити.

Представник ДП МОУ ЛЗЗК у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість вимог апелянта. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ГУ ДФС - без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС 5 лютого 2018 року проведено камеральну перевірку своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету ДП МОУ ЛЗЗК, за результатами якої складено акт № 311/13-01-12-13/08006864.

Під час перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ДП МОУ ЛЗЗК правил сплати (перерахування) податкового зобов'язання, зазначеного позивачем у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), чим порушено п. 57.1. ст. 57, п. 287.3. ст. 287 ПК, а саме порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по ЗП із затримкою до 30 календарних днів у сумі 864215,30 грн. та більше 30 календарних днів у сумі 1484259,85 грн.

2 березня 2018 року ГУ ДФС були прийняті податкові повідомлення-рішення № та № , які позивач оскаржив у адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС).

2 квітня 2018 року на адресу ДП МОУ ЛЗЗК надійшов лист ДФС від 15 січня 2018 року № 11226/6/99-99-11-03-01-25 «Рішення про продовження строку розгляду скарги», яким продовжено строк розгляду скарги позивача до 17 травня 2018 року.

21 травня 2018 року на адресу ДП МОУ ЛЗЗК надійшов лист ДФС від 14 травня 2018 року № 16249/6/99-99-11-03-01-25 «Рішення про результати розі ляду скарг», яким ДФС залишила оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

На переконання апеляційного суду, суть даного публічно-правового спору зводиться до перевірки обґрунтованості висновків податкового органу про несвоєчасність погашення позивачем самостійно задекларованих податкових зобов'язань із ЗП, що викладені у акті перевірки № 311/13-01-12-13/08006864 від 5 лютого 2018 року, які стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до приписів статті 126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із пунктом 287.3 статті 287 ПК податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

На підтвердження правомірності своєчасності сплати задекларованих податкових зобов'язань щодо плати за землю та безпідставності висновків ГУ ДФС позивачем було надано копії:

- платіжних доручень № 2876 від 24 грудня 2014 року на суму 17220,44 грн., № 115 від 23 січня 2015 року на суму 17220,44 грн., № 372 від 23 лютого 2015 року на суму 17220,44 грн., № 662 від 26 березня 2015 року на суму 72919,46 грн., № 945 від 29 квітня 2015 року на суму 72919,46 грн., № 1178 від 27 травня 2015 року на суму 72919,46 грн., № 1429 від 22 червня 2015 року на суму 72119,46 грн., № 1750 від 24 липня 2015 року на суму 72719,46 грн., № 2071 від 27 серпня 2015 року на суму 72719,46 грн., № 2346 від 24 вересня 2015 року на суму 72719,46 грн., № 2671 від 27 жовтня 2015 року на суму 72719,46 грн., № 2976 від 24 листопада 2015 року на суму 72719,46 грн., № 3308 від 30 грудня 2015 року на суму 67108,08 грн., № 129 від 28 січня 2016 року на суму 68234,85 грн., № 334 від 25 лютого 2016 року на суму 104206,98 грн., № 573 від 23 березня 2016 року на суму 104206,98 грн., № 895 від 27 квітня 2016 року на суму 92984,26 грн., № 1101 від 26 травня 2016 року на суму 104206,98 грн., № 1668 від 28 липня 2016 року на суму 104206,98 грн., № 1905 від 30 серпня 2016 року на суму 104206,98 грн. № 2182 від 28 вересня 2016 року на суму 104206,98 грн., № 2451 від 28 жовтня 2016 року на суму 104206,98 грн., № 2866 від 29 грудня 2016 року на суму 104206,98 грн., № 2671 від 30 листопада 2016 року на суму 15706,98 грн.

- податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (далі - Декларація) від 18 грудня 2014 року № , від 15 січня 2015 року № , від 20 лютого 2015 року № , від 20 березня 2015 року № , від 17 квітня 2015 року № , від 19 травня 2015 року № , від 19 червня 2015 року № , від 19 червня 2015 року № , від 17 липня 2015 року № , від 18 серпня 2015 року № , від 18 вересня 2015 року № , від 19 жовтня 2015 року № , від 18 листопада 2015 року № , від 18 грудня 2015 року № , від 20 січня 2016 року № , від 19 лютого 2016 року № .

Суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що зазначеними доказами підтверджується сплата ДП МОУ ЛЗЗК самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у встановлений п. 287.3. ст. 287 ПК строк.

Посилання представника ГУ ДФС у ході апеляційного розгляду на те, що зазначені кошти зараховувалися на підставі приписів п. 87.9 ст. 87 ПК у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими, оскільки відповідно до відповіді Залізничної ОДПІ ГУ ДФС від 23 серпня 2018 року № 3871/10/13-03-0700-21 на лист ДП МОУ ЛЗЗК від 24 липня 2018 року № 622 станом на 1 січня 2015 року у позивача була наявна переплата по ЗП у розмірі 17258,88 грн. (а.с. 147) і вказані обставини податковим органом у ході апеляційного розгляду не спростовані.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 813/2241/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 22 лютого 2019 року.