Справа № 0340/1542/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2899/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року (суддя - Андрусенко О.О., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №0340/1542/18 за позовом ОСОБА_2 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області,

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Локачинського ОУПФ України Волинської області, в якому просила: 1) визнати протиправним рішення (відмову) відповідача від 09.08.2018 року №2994/02-10-47 у призначенні позивачу пенсії за віком; 2) зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 25.05.2018 року у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058, зарахувавши при цьому до загального стажу період навчання в Луцькому кооперативному ПТУ Волинської облспоживспілки з 01.09.1977 р. по 05.07.1978 р..

Відповідач Локачинське ОУПФ України Волинської області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Локачинського ОУПФ України Волинської області №18 від 09.08.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2. Зобов'язано Локачинське ОУПФ України Волинської області призначити та виплачувати з 25 травня 2018 року ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1977 року по 05 липня 1978 року у Луцькому кооперативному професійно-технічному училищі Волинської облспоживспілки.

З цим рішенням суду першої інстанції від 19.09.2018 року не погодився відповідач Локачинське ОУПФ України Волинської області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства, є необгрунтованим, незаконним і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 07.08.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася в Локачинське ОУПФ України Волинської області щодо призначення їй пенсії за віком. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Для призначення пенсії позивач надала, зокрема, довідку про навчання №44 від 19.06.2018 р., в якій не вказано наказ на зарахування в учбовий заклад, тому цей період відповідачем правомірно не зараховано до загального стажу роботи. Крім цього, вважає апелянт безпідставним покликання суду на свідоцтво №6095 від 07.07.1978 року про закінчення позивачем Луцького КПУ з отриманням кваліфікації продавця, оскільки вказаний документ також не містить відомостей про період навчання. Вказує апелянт на те, що вимоги щодо підтвердження часу навчання передбачені, зокрема, пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. пост. КМ України № 637 від 12.08.1993 р.. Зазначає апелянт, що оскільки згідно наданих позивачем документів її страховий стаж становить 24 роки, 3 місяці та 3 дні, при необхідному 25 років, а тому відповідач рішенням від 09.08.2018 року відмовив позивачу в призначенні пенсії. Також апелянт вказує на безпідставне стягнення із відповідача судового збору.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 19.09.2018 р. та винести нове рішення, у якому відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_5.), ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася 07.08.2018 року до відповідача Локачинського ОУПФ України Волинської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 50).

Рішенням Локачинського ОУПФ України Волинської області №18 від 09.08.2018 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком. Вказане рішення мотивоване тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме згідно наданих документів страховий стаж роботи позивача становить 24 роки 03 місяці 03 дні, при необхідному 25 років (а.с. 77).

Про вказану відмову відповідач повідомив позивача листом №2994/02-10-47 від 09.08.2018 року (а.с. 7, 76).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (тут і надалі в редакції чинній на час винесення спірного рішення) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій повинен здійснюватись відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. пост. КМ України від 12.08.1993 року №637.

Так, пунктом 1 вказаного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З матеріалів справи видно, що відповідачем зараховано до страхового стажу позивача 24 роки 03 місяці 03 дні, починаючи з 20.07.1978 року, в тому числі і період з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року.

Разом з тим, спірним періодом, який не зараховано відповідачем до загального страхового стажу, є період навчання позивача у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки з 01.09.1977 року по 05.07.1978 року, оскільки у доданій позивачем до заяви про призначення пенсії за віком довідці про навчання №44 від 19.06.2018 року не вказано наказ на зарахування в учбовий заклад.

З цього приводу, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що згідно довідки Луцького кооперативного коледжу Львівського торгівельно-економічного університету №44 від 19.06.2018 року, ОСОБА_5 (позивач) дійсно навчалась у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки на денній формі навчання з 01.09.1977 року (наказ на зарахування не зберігся) по 05.07.1978 року (наказ №56-у від 05.07.1978 року). Зазначити термін зарахування до навчального закладу не має змоги у зв'язку з тим, що книга реєстрації наказів за 1977 рік була втрачена під час затоплення приміщення архіву коледжу (а.с. 9).

Крім цього, матеріалами справи, а саме свідоцтвом №6095 від 07.07.1978 року підтверджено той факт, що гр. ОСОБА_5 (позивач) закінчила Луцьке кооперативне професійно-технічне училище Волинської облспоживспілки в 1978 році з терміном навчання 1 рік, рішенням екзаменаційної комісії їй присвоєно кваліфікацію продавець (а.с. 10).

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, який не спростовано доводами апеляційної скарги, що період навчання позивача з 01.09.1977 року по 05.07.1978 року у Луцькому кооперативному професійно-технічному училищі Волинської облспоживспілки є періодом, який повинен бути зарахований до її страхового стажу. Водночас, відсутність наказу на зарахування до навчального закладу, не з вини позивача, не може бути підставою для незарахування вказаного періоду до її страхового стажу, зважаючи на наявність інших підтверджуючих документів.

Отже, на час звернення до відповідача із заявою від 07.08.2018 року про призначення пенсії позивач досягла 58 років 6 місяців, а її загальний страховий стаж, з урахуванням спірного періоду, становив понад 25 років, а тому позивач має право на призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 25.05.2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Локачинського ОУПФ України Волинської області №18 від 09.08.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції також враховано вимоги ч.1 ст.139 КАС України та вірно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року в адміністративній справі №0340/1542/18 за позовом ОСОБА_2 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 22.02.2019 року