Справа № 264/330/19
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/330/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти тактично-оперативного реагування Управління патрульної поліції у Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 06 січня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 06 січня 2019 року о 00.25 годин ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 по дорозі з двостороннім рухом, яка має більше двох смуг для руху в одному напрямку, біля будинку №62 пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя, та здійснив рух на призначеному для зустрічного руху боку дороги, чим порушено п.11.4 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що він дійсно керував автомобілем в зазначений час та його зупинив інспектор патрульної поліції у звязку з тим, що нібито він здійснив рух на призначеному для зустрічного руху боку дороги, однак вказаного правопорушення він не скоював. Між тим, в подальшому, інспектор виніс на місці постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор упереджено та не обєктивно поставився до зясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав стягненню. Були порушені його права на захист, справу було розглянуто на місці, не були вирішені клопотання, досліджені докази, не були заслухані особи, які брали участь у справі, у звязку із чим він не зміг дати обґрунтовані пояснення та представити докази своєї невинуватості. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив з врахуванням викладених ним пояснень, задовольнити його позов та скасувати постанову від 06.01.2019 року, як протиправну.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав на адресу суду відеозапис правопорушення та відзив на предявлений позов, згідно якого позовні вимоги не визнав, зазначив про законність своїх дій, оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по дорозі з двостороннім рухом, яка має більше двох смуг для руху в одному напрямку, біля будинку №62 пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя, здійснив рух на призначеному для зустрічного руху боку дороги, чим ОСОБА_1 порушив п.11.4 Правил дорожнього руху України. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не зявилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 06 січня 2019 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №894451 інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_2 було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що він 06 січня 2019 року о 00.25 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по дорозі з двостороннім рухом, яка має більше двох смуг для руху в одному напрямку, біля будинку №62 пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя, здійснив рух на призначеному для зустрічного руху боку дороги, чим порушено п.11.4 Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно постанови серії АР №894451 ОСОБА_1 порушив п.11.4 Правил дорожнього руху України. Порушення зафіксовано відео реєстратором встановленим в автомобілі інспекторів поліції.

Пунктом 11.4 Правил дорожнього руху України передбачено, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

При цьому, з відеозапису оптичного диску, наданого відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, вбачається, що позивач, керуючи автомобілем, виїжджаючи зі стоянки, розташованої біля Драматичного театру в Центральному районі м.Маріуполя, біля будинку №62 по пр.Миру м.Маріуполя, здійснив рух на призначеному для зустрічного руху боку дороги та продовжив рух по пр.Миру, а тому твердження позивача про те, що він не виїжджав на частину дороги, що призначена для зустрічного руху, є спростованим, а правопорушення вчинене позивачем наявним. Зазначене також підтверджується наданими інспекторам поліції поясненнями позивача, що зафіксовані відеозаписом, згідно яких він дійсно, розвернувшись на стоянці, розташованої біля Драматичного театру, здійснив рух по частині дороги призначеній для зустрічного руху боку дороги, проте при цьому аварійної ситуації або перешкод іншим водіям не вчинив, а тому вважає, що ПДР не порушив.

Відповідальність за порушення пункту 11.4 Правил дорожнього руху України передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення інспектором Пеліпасом О.І. положень ст.268 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1, останньому були розясненні його права передбачені ст.268 КУпАП, що підтверджується файлом запису з нагрудної камери інспектора. При цьому ОСОБА_1 дійсно заявлялось клопотання з приводу реалізації права на захист, проте, як вбачається з відеозапису від 06.01.2019 року юридичну допомогу та консультацію він отримував від свого адвоката за телефоном (в режимі гучного звязку) на місці складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з офіційним тлумаченням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини 1 ст.276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В той же час, ч.2 ст.258 КУпАП визначено випадок, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, а саме: у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які визначені законом, зокрема ч.2 ст.258 КУпАП, на думку суду, не є порушенням ст.276, 278, 279 КУпАП, оскільки право на застосування такого провадження передбачено законом, а юрисдикція Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції, в особі якої, у даному випадку, є інспектор Пеліпас О.І., поширюється на територію м.Маріуполя, у тому числі й на пр.Миру м.Маріуполя.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку субєктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи, права позивача при цьому порушені не були, посилання позивача на порушення його прав суд розцінює як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності, у звязку з чим, у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти тактично-оперативного реагування Управління патрульної поліції у Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт