Справа № 826/10426/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 грудня 2018 року (повний текст складено 10 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» до Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області визнання протиправним та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11 серпня 2017 року №412.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову від 11 серпня 2017 року №412 про накладення штрафу, складену Головним управлінням Держпраці у Київській області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за результатами проведення інспекційного відвідування позивача було виявлено, що позивачем допущено працівників до роботи без укладення трудового договору, а тому до нього було правомірно застосовано штраф, передбачений абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що укладений між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» та ОСОБА_3 договір від 15 травня 2017 року №11/15/05/17 є цивільно-правовим договором, а не трудовим, вказаний договір не є підставою виникнення трудових відносин між сторонами, які є замовником та виконавцем, а не роботодавцем та працівником, визначені в договорі роботи носять тимчасовий разовий характер. Отже, між позивачем та ОСОБА_3 відсутні трудові відносини і оскільки позивачем не було порушено вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України, тому відсутні підстави для винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2017 року на підставі наказу від 27 липня 2017 року №1693та направлення на перевірку віл 27 липня 2017 року №1369 службовими особами відповідача здійснено перевірку позивача з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за наслідками якої складено акт №26-62/671 (а.с.17), в якому зафіксовано порушення ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» ч.3 ст.26 КЗпП України - працівник допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, при укладанні договору підряду на виконання будівельних робіт від 15 травня 2017 року №11/15/05/11 з ОСОБА_3, позивачем відносно ОСОБА_3 порушено вимоги ст.ст.15, 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині не проведення нарахувань коштів соціального страхування, що призвело до заподіяння істотної шкоди інтересам ОСОБА_3 у вигляді порушення його конституційних прав передбачених ст.ст.43, 45 та 46 Конституції України відповідно до яких кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці; кожен, хто працює, має право на відпочинок, громадяни мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, та порушення їх права на пенсійне забезпечення, передбачене статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також не зарахування трудового стажу, пенсійного та страхового стажу. У вказаному акті містяться пояснення позивача щодо його незгоди з викладеними висновками, оскільки укладений з ОСОБА_3 договір носить цивільно-правовий характер.

Одночасно Головним управлінням Держпраці у Київській області внесено припис від 02 серпня 2017 року №26-62/671-467 (а.с.30) яким позивача зобов'язано дотримуватись вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, з яким позивач також не був згодний, про що у приписі містяться його письмові пояснення.

Також, 02 серпня 2017 року відповідачем складено протокол №26-62/450 (а.с.33) про адміністративне правопорушення, згідно з яким директор ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення - порушив вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.41 КУпАП, в якому також наявні пояснення порушника, що з протоколом він не згоден, з огляду на те, що договір від 15 травня 2017 року №11/15/05/11 укладений з ОСОБА_3 носить цивільно-правовий характер.

11 серпня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Київській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №412 (а.с.36), якою за наслідком розгляду акту перевірки від 02 серпня 2017 року №26-62/671 щодо порушень ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» законодавства про працю, в якій встановлено порушення позивачем ч.3 ст.24 КЗпП України, і на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України вирішено накласти на ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» штраф у розмірі 96000,00 грн.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що в рамках даного спору відсутні обставини саме трудових взаємовідносин між позивачем і ОСОБА_3, а тому підстави для накладення на позивача штрафу за порушення норм законодавства про працю відсутні.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, який визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, Цивільним кодексом України, яким регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, відповідно до п.1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначається Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року, відповідно до п.2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до відповідальності на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України внаслідок порушення ним вимог ч.3 ст.24 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Вирішуючи питання про порушення позивачем вимог трудового законодавства та притягнення його до відповідальності за абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, посадові особи відповідача дійшли висновку, що ОСОБА_3 є працівником ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», з якими позивачем не було укладено трудового договору, однак його було допущено до роботи, без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» (замовник) та ОСОБА_3 (виконавець) 15 травня 2017 року укладено договір підряду на виконання будівельних робіт №11/15/05/17 (а.с.79), за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати монолітні роботи на об'єкті будівництва в строк з моменту підписання до 15 червня 2017 року (п.1.1. договору). Відповідно до п.1.2. вказаного договору виконавець виконує роботу на свій страх і ризик, самостійно організовує виконання роботи з одночасним дотриманням вимог до організації роботи, що встановлені на об'єкті будівництва, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з п.п.3.1, 3.2 цього договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцю грошову винагороду у розмірі 3200,00 грн. Грошова винагорода виплачується виконавцю протягом 3 днів після підписання сторонами актів приймання виконаних робіт. Пунктом 5.1 наведеного договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків згідно з чинним законодавством. Термін дії договору визначається з моменту його підписання і до 15 червня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору (п.7.1 договору).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України).

З умов договору, укладених між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» та ОСОБА_3 вбачається, що між сторонами було укладено саме цивільно-правовий договори, правовідносини за яким регулюються нормами цивільного законодавства, оскільки такий договір передбачав власний ризик виконавця, самостійна організація виконання роботи та не застосування до нього правил внутрішнього трудового розпорядку замовника.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія висновку науково-правової експертизи щодо правової природи договору від 31 липня 2017 року №126/79-е (а.с.39), відповідно до якого договір підряду на виконання будівельних робіт 15 травня 2017 року №11/15/05/17, укладений між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» та ОСОБА_3, містить усі ознаки цивільно-правового, а не трудового договору на виконання певного виду робіт (підряду), вказаний договір не може бути підставою для виникнення трудових відносин між його сторонами, а зумовлює виникнення цивільно-правових відносин і на нього не поширюються норми трудового законодавства, положення чинного законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві на відносини, що виникли внаслідок укладення між позивачем та фізичною особою ОСОБА_3 договору підряду на виконання будівельних робіт 15 травня 2017 року №11/15/05/17, не поширюються.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність закріплення окремих елементів в умовах укладеного договору не свідчить про нечинність такого договору та жодним чином не може змінювати суті самого договору, яка була погоджена сторонами правочину, шляхом його підписання. Метою укладеного між позивачем та ОСОБА_3 договору є отримання відповідного матеріального результату, а саме: для замовника - виконані у встановлений термін монолітні роботи на об'єкті будівництва, для виконавця - отримання грошової винагороди за фактом виконання визначених робіт, на підставі акту приймання виконаних робіт.

Крім того, постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2017 року у справі №752/16510/17 за наслідком розгляду матеріалів, які надійшли від ДСУ з питань праці Головного Управління Держпраці у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП, ОСОБА_4, працюючого директором ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», встановлено відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП закрито (а.с.83-85).

Приймаючи зазначене рішення у справі №752/16510/17 судом було враховано висновок науково-правової експертизи щодо правової природи договору від 31 липня 2017 року №126/79-е., відповідно до якого договір підряду на виконання будівельних робіт 15 травня 2017 року №11/15/05/17, укладений між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» та ОСОБА_3, містить усі ознаки цивільно-правового, а не трудового договору, і не може бути підставою виникнення трудових відносин між її сторонами, а зумовлює виникнення цивільно-правових відносин (а.с.39-46).

Таким чином, відносини між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» та ОСОБА_3 виникли виключно в рамках цивільно-правового поля та процес виконуваної ОСОБА_3, роботи за цивільно-правовим договором не підлягає регулюванню з боку трудового законодавства, оскільки залишається за його межами. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

ОСОБА_3 не включався до штату підприємства для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, за умовою договору йому не гарантувалась заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Сторони правочину є вільними у своєму виборі щодо укладання відповідних цивільно-правових договорів на виконання відповідної роботи або оформлення трудових договорів для оформлення відповідних трудових відносин, а тому оформлення таких відносин ґрунтується на вільному волевиявленні сторін і вони на свій розсуд вправі визначати вид такого договору. При цьому сторони дотримались обов'язкової вимоги щодо письмової форми договору.

Таким чином, беручи до уваги тимчасовий разовий характер наданих послуг за цивільно-правовим договором - договором підряду на виконання будівельних робіт 15 травня 2017 року №11/15/05/17, без фіксації графіку роботи, обліку робочого часу та дотримання трудового розпорядку, враховуючи, що оплата наданих послуг здійснюється за фактом виконання монолітних робіт на об'єкті будівництва та на підставі акту приймання виконаних робіт, відносини, що склались між позивачем та ОСОБА_3 виникли виключно в рамках цивільно-правових відносин та не підлягають регулюванню трудовим законодавством.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги відсутність трудових відносин між ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» та ОСОБА_3, колегія суддів доходить висновку, що до вказаних правовідносин не підлягає застосуванню трудове законодавства, в тому числі КЗпП України, а тому висновки відповідача, викладені в акті від 02 серпня 2017 року №26-62/671 щодо порушення позивачем ч.3 ст.24 КЗпП України є безпідставними, такими, що ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому прийнята на підставі вказаних висновків постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11 серпня 2017 року №412 є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 21 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова