Справа № 200/19657/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/1330/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом Зайцева Юрія Петровича до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпро, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач перебуває на обліку у відповідача з 30.04.2012 року та отримує пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку (робота за списком № 1) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач неодноразово звертався до відповідача, востаннє - 27.09.2017 року, з заявою щодо перерахунку пенсії в зв'язку з невірним визначенням трудового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, а також перерахунку та виплати пенсії починаючи з 2011 року коли він вперше звернувся до Пенсійного фонду України при досягненні 50-річного віку на підставі ст..1,6 Угоди про гарантії прав учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Проте відповідач листом від 11.10.2017 року відмовив у зв'язку з тим, що нема підтвердження строку трудового стажу, необхідного для нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах. Вважає рішення відповідача незаконним. Вказує, що при розрахунку трудового стажу, який дає право на пенсі на пільгових умовах по списку № 1, на дату призначення пенсії, не були зараховані стаж роботи в Шахтоуправлінні «Таш-Кумир» Киргизької РСР за період 01.07.1980 - 09.10.1981 роки, навчання в ДПТУ № 7 «Гірниче» за період з 01.09.1976 по 01.07.1989 роки та проходження військової служби за період 21.10.1981 - 18.11.1983 роки. Вказує також, що вперше звернувся до Кіровського відділу ПФУ у м. Дніпропетровську 27 квітня 2011 року, у нього прийняли необхідні документи, про що він розписався у реєстраційній книзі, і сказали прийти через місця, коли йому виповниться 50 років, щоб отримати інформаціє про його пенсію і спілкуватися з інспектором, який буде призначений. Коли він звернувся в травні 2011 року до відділу ПФУ, йому повідомили, що його справою займається інспектор Сагайдак В.І. Остання повідомила, що в нього не вистачає стажу для призначення пенсії, так як немає підтвердження про його працю на шахті «Таш-Кумир» в Киргизії. Позивач попросив її про допомогу, однак інспектор відмовила, пояснивши, що вони не мають зв'язку з Киргизією та запропонувала звернутися до ПФУ через рік. Вважає зазначену відмову неправомірною, оскільки в трудовій книжці позивача є записи про роботу на шахті «Таш-Кумир», для підтвердження навчання в ПТУ та служби в Армії також було достатньо запису в трудовій книжці, та додатково можна було пред'явити військовий квиток та диплом про освіту. Відповідно до записів в трудовій книжці позивача, трудовий стаж на підземних роботах за списком № 1 склав 15 років 9 місяців 28 днів на 27.05.2011 року, коли йому виповнилося 50 років. Позивач зазначає також, що в порушення вимог законодавства, йому з 05.04.2012 по 27.09.2017 року не було належним чином перераховано пенсію з урахуванням індексу споживчих цін за останні три роки.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 11.10.2017 року вих. № З-266 та зобов'язати відповідача виплатити пенсію за період з 28 травня 2011 року по 28 травня 2012 року, провести перерахунок його пенсії за період з 28.05.2012 по 01.11.2017 року та виплатити недоплачену суму індексації пенсії.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 14 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Зайцева Юрія Петровича до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпро про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач 17.01.2018 року та 31.01.2018 року надав заперечення проти адміністративного позову, де вказав, що з 28 травня 2012 року позивачу за його особистою заявою від 14.05.2012 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне страхування». Загальний страховий стаж позивача за наданими документами склав 27 років 27 днів, обчислений по 30.04.2012, в тому числі стаж роботи за списком №1 - 9 років 7 місяців 9 днів. При призначенні пенсії до загального страхового стажу позивача включено періоди навчання в ПТУ № 7 «гірниче» з 01.09.1976 по 01.07.1980, роботи з 14.07.1980 по 09.10.1981 (в одинарному розмірі у зв'язку з відсутністю в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, та відсутністю уточнюючої довідки), проходження військової служби з 21.10.1981 по 18.11.1983. 19 листопада 2015 року позивач звернувся до Управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії, до якої додав довідку, що уточнює особливий характер роботи, від 01.09.2015 № 62 ТОВ «Ташкомур» Жалалабатської області Киргизької республіки, довідка про перейменування та реорганізацію ТОВ «Ташкомур» Жалалабатської області Киргизької республіки, та архівна довідка від 28.08.2015 Таш-Кумирського міського державного архіву. На підставі вказаних документів відповідачем правомірно з 01.12.2015 року здійснено перерахунок пенсії з урахуванням наданих довідок, страховий стаж з 14.07.1980 по 09.10.1980 враховано до стажу роботи за списком №1. Інформацію про проведений розрахунок надано позивачу листом від 21.07.2016 року на звернення від 11.07.2016 року. У зв'язку з тим, що після перерахунку пенсії стаж позивача за списком № 1 становить 10 років 10 місяців 5 днів, він не має права на перерахунок пенсії у розмірі, визначеному статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позовні вимоги про зобов'язання виплатити пенсію в період з 28.05.2011 по 28.05.2012 року та з 28.05.2012 по 01.11.2017 рік є необґрунтованими, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, крім того, з 28.05.2012 року відповідачем правомірно та на законних підставах призначена та виплачується позивачу пенсія зі зменшенням пенсійного віку на 9 років при досягненні позивачем 51 року, оскільки на момент призначення пенсії пільговий стаж позивача за списком № 1 складав 9 років 7 місяців 9 днів. Зазначає, що термін зберігання картотеки реєстрації вхідних документів за 2011 рік вичерпано, тому неможливо надати інформацію щодо вхідної кореспонденції за квітень-травень 2011 року. Вказує також, що на час призначення пенсії позивач мав статус працюючого пенсіонера, згідно даних трудової книжки, був звільнений 14 листопада 2014 року, тому відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року № 1078 його пенсія індексуванню не підлягала. Просить у задоволенні позову відмовити.

18 березня 2018 року позивач надав уточнену позовну заяву, де вказав, що дізнався про свої порушені права щодо строку нарахування пенсії з відповіді профспілки працівників вугільної промисловості України від 14.08.2017 року.

З урахуванням викладеного, позивач остаточно визначився з обсягом позовних вимог та просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 11.10.2017 року вих. № З-266 щодо неврахування до пільгового стажу роботи період навчання в ПТУ № 7 «гірниче» з 01.09.1976 по 01.07.1980 року та проходження військової служби з 21.10.1981 по 18.11.1983 року, зобов'язати відповідача здійснити перерахування та виплату та стягнення пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи в шахтоуправлінні «Таш-Кумир» з 14.07.1980 по 09.10.1981 року, період навчання в ПТУ № 7 «гірниче» з 01.09.1976 по 01.07.1980 року та проходження військової служби з 21.10.1981 по 18.11.1983 року. Поновити строк позовної давності, пропущений з поважних причин.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року визначено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 замінено Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

19 лютого 2019 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області надійшла заява відповідно до якої просить суд при ухваленні судового рішення враховувати заперечення надані ЦО УПФ України в Дніпропетровській області.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 15 грудня 2017 року почала діяти нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 10 ст.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта.

Судом встановлено, що 28 травня 2012 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, чинній на дату призначення пенсії позивачу, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах . Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Як вбачається з матеріалів справи, призначаючи пенсію позивачу, відповідач виходив із загального трудового стажу позивача станом на 30.04.2012 року - 27 років 27 днів, при цьому в стаж роботи за списком № 1 включив періоди:

-з 09.01.1984 по 14.01.1987 - згідно довідки від 19.05.2011 № 176 виробничого структурного підрозділу «Шахта Західно-Донбаська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;

- з 04.02.1987 по 25.02.1987, з 12.03.1988 по 16.09.1988 - згідно довідки від 17.05.2011 № 97 ВАТ «Харківметробуд»;

- з 20.05.1989 по 30.08.1989 - згідно довідки від 13.05.2011 № 254 виробничого структурного підрозділу «Шахта ім.. Героїв космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;

- з 19.10.1989 по 03.02.1991, з 07.02.1991 по 26.03.1991 - згідно довідки від 13.05.2011 № 1224 Філії «Соцвугілля» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;

- з 18.04.1991 по 28.06.1994, з 30.12.1994 по 31.01.1995 - згідно довідки від 13.06.2011 № 372 ВАТ «Дніпрометробуд»;

- з 01.04.1995 по 11.03.1996, з 20.05.1996 по 16.06.1996 - згідно довідки від 13.06.2011 № 373 ВАТ «Дніпрометробуд»,

а всього стаж роботи за списком № 1 склав 9 років 7 місяців 9 днів.

Згідно запису № 1 трудової книжки позивача НОМЕР_1, з 01.09.1976 по 01.07.1980 року навчався в ГПТУ № 7.

З диплому В № 166381 від 03.07.1980 року вбачається, що ОСОБА_1 закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища № 7 «гірниче» за професією «машиніст гірничо-виємочних машин».

В трудовій книжці позивача міститься запис № 2 про роботу з 14.07.1980 року по 09.10.1981 року в Шахтоуправлінні «Таш-Кумир», прийнятий на роботу в шахту «Северная» підземним машиністом гірничо-виємочних машин п'ятого розряду (Підземний МГВМ - що відповідає назві спеціальності, вказаній на першому аркуші трудової книжці у розділі відомостей про працівника, та в дипломі про освіту).

09 жовтня 1981 року звільнений з займаної посади по ст.31 п.3 КЗПП Киргизької РСР в зв'язку з уходом до лав Радянської Армії (запис № 3).

Згідно запису № 4 в трудовій книжці, позивач з 21.10.1981 по 18.11.1983 року служив в лавах Радянської Армії.

Як вбачається з доводів позивача, він вважає неправомірним рішення відповідача про відмову в зарахуванні в трудовий стаж, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 - періоду роботи на шахті «Таш-Кумир», період навчання в ГПТУ №7 «гірниче» та періоду служби в Радянській Армії.

Листом відповідача від 11.10.2017 року за вих. № З-266 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Крім того, згідно Роз'яснення Міністерства юстиції України від 22.07.2011 року «Порядок застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються "Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. N 1173 (далі - Постанова № 1173).

Згідно Постанови № 1173, до Списку № 1 входять «всі робочі, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі робітники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні вищевказаних робітників і службовців (медперсонал підземних здравпунктів, робітники підземного телефонного зв'язку і т.д.)»

Приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд відзначає, що трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача з зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатку підприємства. Тобто, трудова книжка позивача має записи про роботу у зазначені спірні періоди повний робочий день на підземних роботах на посадах за списком №1, що дає останньому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

З приводу не представлення уточнюючої довідки з шахтоуправління "Таш-Кумир", суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Системний аналіз наведених законодавчих норм свідчить про необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За приписами п.20 Порядку № 637, у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Тобто, розповсюдження даної постанови шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на роботах віднесених до списку №1, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Проте в трудовій книжці позивача міститься запис № 2 про роботу з 14.07.1980 по 09.10.1981 року на шахті «Северная» шахтоуправління «Таш-Кумир», який оформлений належним чином, тобто у відповідності з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави вимагати у позивача уточнюючу довідку по вказаному періоду роботи.

Хоча дії відповідача формально і ґрунтуються на положеннях підзаконного нормативного акту та переслідують легітимну мету, в ситуації позивача суд вважає їх явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), оскільки позивач мав об'єктивні труднощі щодо отримання відповідної довідки з іншої держави.

Суд також звертає увагу, що відповідач не навів у відзиві на позов мотивів, з яких він вимагав від позивача уточнюючу довідку, при тому, що відповідні записи у трудовій книжці були в наявності, в той час як відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд вважає, що позивач вжив усі залежні від нього можливі заходи для підтвердження свого пільгового стажу на посадах, які передбачені списком №1, в зв'язку з чим період з 14.07.1980 по 09.10.1981 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу з моменту звернення позивача за призначенням пенсії.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі відомостей трудової книжки, та копії диплому, позивач з 01.09.1976 по 01.07.1980 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища № 7 «гірниче» м. Кизил-Кил Ош області Киргизької РСР за професією «машиніст гірничо-виємочних машин».

Крім того, ОСОБА_1 з 21.10.1981 по 18.11.1983 року проходив службу в збройних силах Радянської армії.

Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також:

згідно п."з" навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д. ) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації;

відповідно до п."к" служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв'язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" і "л", прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що працевлаштування за професією особою після завершення навчання надає право для зарахування періоду навчання у професійно-технічних училищах до пільгового стажу до якого також зараховується період строкової військової служби, яка передувала працевлаштуванню.

Факт того, що позивач безпосередньо перед прийняттям на роботу до шахтоуправління «Таш-Кумир» навчався за спеціальністю "машиніст гірничо-виємочних машин", яка віднесена до списку №1 та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також після звільнення з шахтоуправління проходив строкову службу у Радянській Армії, жодною зі сторін в судовому засіданні не оспорювалось та підтверджено матеріалами справи, в тому числі відповідними записами в трудовій книжці, дипломом про освіту та війським квитком. Окрім того, після проходження строкової служби з 09.01.1984 року позивач працевлаштувався до шахти «ім.. Ленінського Комсомолу" об'єднання «Павлоградвугілля» за набутою професією машиніста гірничо-виємочних машин 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З огляду на викладене, суд вважає, що період навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 рік та служба в армії з 21.10.1981 по 18.11.1983 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Крім того, позивач вказує в позові, що він вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням віку 27 квітня 2011 року, тобто за місяць до свого 50-річчя, у нього прийняли документи, про що він розписався у реєстраційній книзі. Проте відповідач йому відмовив у призначенні пенсії в усній формі. На підтвердження своїх доводів заявив клопотання про витребування книги вхідної кореспонденції за квітень-травень 2011 року.

Натомість відповідач послався на вичерпання строків зберігання картотеки вхідних документів та неможливість надання витребуваних доказів.

Враховуючи, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у даному спорі покладається на відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач не спростував доводів позивача та в свою чергу не довів того, що позивач не звертався до відповідача 27 квітня 2011 року з відповідною заявою.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного з'ясування обставин та інших документів наданих позивачем, що позбавляє можливості суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування пільгової пенсії згідно позовних вимог.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом обрання належного способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені положення чинного законодавства, з огляду на дискреційні повноваженння пенсійного органу, суд вважає, що у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, належним і достатнім способом захисту для відновлення порушених прав позивача у даному випадку буде скасування рішення відповідача від 11.10.2017 року, яким відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.04.2011 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з врахуванням до пільгового стажу періодів, визначених рішенням суду. Та зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання в ПТУ № 7, період проходження строкової військової служби та період роботи на шахті «Северная» Шахтоуправління «Таш-Кумир» Киргизької РСР.

Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з пропуском встановленого ст.122 КАС України строку, проте заявив клопотання про поновлення пропущеного строку, мотивуючи його тим, що про порушення своїх прав дізнався із відповіді на своє звернення голови профспілки працівників вугільної промисловості України Турманова В.І. від 14.08.2017 року, та долучив до справи вказаний лист.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що строк для звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, оскільки неправомірність дій ПФУ висвітлена у вказаному листі від 14.08.2017 року, з наведенням законодавчих підстав, про які позивач, не будучи юридично обізнаним, не міг знати.

Таким чином, строк звернення до суду ОСОБА_1 має бути поновлено.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 19, 44, 77, 121, 241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов Зайцева Юрія Петровича до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпро від 11.10.2017 року, яким відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Зайцева Юрія Петровича від 27.04.2011 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з врахуванням до пільгового стажу періодів, визначених рішенням суду.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання в ПТУ № 7 з 01.09.1976 по 01.07.1980 рік, період проходження строкової військової служби з 21.10.1981 по 18.11.1983 року та період роботи на шахті «Северная» Шахтоуправління «Таш-Кумир» Киргизької РСР з 14.07.1980 року по 09.10.1981 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Зайцева Юрія Петровича судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.В. Женеску