Справа № 1740/2063/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2019 року м. РівнеСправа №1740/2063/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Кібукевич В.В.,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Рокитнівський скляний завод"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Рокитнівський скляний завод» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішенні Форми «П» № від 18.05.2018 в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 10 648 607,11 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішенні Форми «Р» № від 18.05.2018 згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на додану вартість, код платежу 14010100, в розмірі 691 541,00 грн., крім того, за штрафними (фінансовими) санкціями 172 885,25 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішенні Форми «В4» № від 18.05.2018 згідно якого зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 1 416 223,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомленні-рішенні Форми «Р» № від 18.05.2018 згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на прибуток іноземних юридичних осіб, код платежу 11020500, в розмірі 8 774,55 грн., крім того, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 193,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки операції з отримання послуг мали реальний характер, що підтверджується належними документами, які було надано посадовим особам органу державної податкової служби під час перевірки, належним чином відображені у податковому обліку і податковій звітності, тому податкові зобов'язання визначені правильно. На підставі викладеного позивач просив суд податкові повідомлення-рішення визнати протиправними і скасувати.

04.10.2018 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що в прохальній частині позовної заяви, що стосується зокрема визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 18.05.2018 № помилково зазначив, що просить визнати протиправним та скасувати його повністю. Просить суд, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.05.2018 №, в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 10648607,11 грн.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю. Оскаржувані повідомлення-рішення вважає обґрунтованими і правомірними. Представник відповідача в судовому засіданні, суду пояснив, що висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що в ході проведеної перевірки податковим органом не було встановлено факту здійснення поставок по ланцюгу постачання позивача з контрагентами. Висновки податкового органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій ґрунтується виключно на даних інформаційних баз податкового органу. Крім того, контролюючим органом зазначено, що фактичне місце переміщення товару не відповідає його задекларованому придбанню, що надані підприємством на підтвердження господарських операцій первинні документи відповідають зовнішнім формальним ознакам, однак не відображають реальний рух активів та фактичних учасників операцій. Також, при виплаті доходів нерезидентам, Товариством не перерахувало в бюджет податок з доходу нерезидента, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

За результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання останнім податкового та іншого законодавства було складено Акт № 1105/17-00-14-01/00293462 від 25.04.2018, яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення податкового законодавства. Зокрема, виявлено порушення позивачем:

- п. 44.1., п. 44.2. ст. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п.п. 140.4.2. п. 140.4., п. 140.5. ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на суму 10 820 777,00 грн.

- п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198, п. 200.1., п. 200.4., п. 201.10. ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), встановлено завищення податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 712 440,00 грн. в т.ч. за лютий 2015 на суму 20 899,00 грн., за квітень 2015 на суму 151 779,00 грн., за травень 2015 на суму 78 488,00 грн., за липень 2015 на суму 415 450,00 грн., за грудень 2015 на суму 45 824,00 грн., та завищення від'ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 416 223,00 грн. в т.ч. за грудень 2017 р.

- підпункту й) п.п. 141.4.1., п.п. 141.4.2. п. 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями): при виплаті доходу нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація за надані послуги, а саме установка, настройка і запуск в роботу пристрою - система Large Band Trickness (LBP) для безконтактного вимірювання товщини і овальності виробів із скла (UTM+AMC+LBT) для контрольно-інспекційної машини марки М270РСІ, навчання персоналу Замовника згідно контракту № 06062017 від 06.06.2017 року, в ІІІ кварталі 2017 року не утримувало та не перераховувало в бюджет податок з доходу нерезидента за ставкою 15 відсотків в сумі 8 774,55 грн.

Згідно Акту перевірки, перевіркою встановлено, що до складу собівартості реалізованих ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» товарів віднесено собівартість склобою придбаного у ТОВ «Салехард Скло» (), ТОВ «Наіль» (), ТОВ «Праймгласс» () та ТОВ «Гласстор» ().

Відповідач стверджує (про що зазначено в Акті перевірки та Відзиві на позовну заяву), що відповідно до даних системи співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України ТОВ «Салехард Скло» (), ТОВ «Наіль» (), ТОВ «Праймгласс» () та ТОВ «Гласстор» () не придбавало склобою, відповідно до наявної інформації не мало можливості виготовити (заготовити) його самостійно. Аналізом наданих до перевірки товарно-транспортних накладних на перевезення склобою отриманого від ТОВ «Салехард Скло» встановлено, що у графі пункт навантаження зазначено м. Житомир, вул. Корольова, 171, та с. Зоря, вул.Промислова, 1, разом з тим, згідно системи співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України у ТОВ «Салехард Скло» відсутні контрагенти, які зареєстровані в Житомирській області та Рівненській області які постачали склобій, а також, відсутній ланцюг постачання склобою. Відповідно в графі «Перевізник» зазначено ТОВ «Промтехмаш». В товарно-транспортних накладних відсутня печатка ТОВ «Промтехмаш» та код ЄДРПОУ, що унеможливлює ідентифікувати перевізника. Аналізом наданих до перевірки товарно-транспортних накладних на перевезення склобою отриманого від ТОВ «Наіль» () встановлено, що у графі пункт навантаження зазначено м. Рівне, вул. Присадибна, 2, м. Луцьк, вул. Володимирівська, 57, м. Київ, вул. Колекторна, 27, разом з тим, згідно системи співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України у ТОВ «Наіль» відсутні контрагенти, які зареєстровані в Волинській області та Рівненській області які постачали склобій, а також, відсутній ланцюг постачання склобою. Відповідно в графі «Перевізник» зазначено ПП Поліщук С.П., ПП Жилюк Ю.В., ТОВ «Західтрансбуд», ФОП Биков В.В., ФОП Приймак О.М., ФОП Савонюк В.М. В товарно-транспортних накладних відсутня печатка ПП Поліщук С.П., ПП Жилюк Ю.В., ТОВ «Західтрансбуд», ФОП Биков В.В., ФОП Приймак О.М., ФОП Савонюк В.М. та код ЄДРПОУ, що унеможливлює ідентифікувати перевізника. Аналізом наданих до перевірки накладних на перевезення залізничним транспортом склобою отриманого від ТОВ «Наіль» () встановлено, що у графі пункт навантаження зазначено ст. Садгора, ст. Ларга , разом з тим, згідно системи співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України у ТОВ «Наіль» відсутні контрагенти, які зареєстровані в Донецькій області, які постачали склобій, а також, відсутній ланцюг постачання склобою. Аналізом наданих до перевірки накладних на перевезення залізничним транспортом склобою отриманого від ТОВ «Праймгласс» () встановлено, що у графі пункт навантаження зазначено ст. Констянтинівка, разом з тим, згідно системи співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України у ТОВ «Праймгласс» відсутні контрагенти, які зареєстровані в Донецькій області які постачали склобій, а також, відсутній ланцюг постачання склобою. Аналізом наданих до перевірки накладних на перевезення залізничним транспортом склобою отриманого від ТОВ «Гласстор» () встановлено, що у графі пункт навантаження зазначено ст. Констянтинівка, разом з тим, згідно системи співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України у ТОВ «Гласстор» () відсутні контрагенти, які зареєстровані в Донецькій області які постачали склобій, а також, відсутній ланцюг постачання склобою. До перевірки не представлено документів що підтверджують транспортування товарів, та інших документів, які б підтверджували поставку товарів від ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор» до ПрАТ «Рокитнівський скляний завод». Задекларовані господарські операції із придбання у ТОВ «Салехард Скло» та ТОВ «Наіль» не відбулися у дійсності. Руху активу від ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор» до ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» не відбулося. Надані первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Салехард Скло» та ТОВ «Наіль». При цьому ТМЦ, ідентичні задекларованим ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» по взаємовідносинах із ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор», були в наявності та використані у господарській діяльності, що підтверджується даними регістрами бухгалтерського обліку.

Щодо взаємовідносин позивача із контрагентом ТОВ «Салехард Скло», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Салехард Скло» укладено Договір № СТ/2016-28-03/01 від 28.03.2016, Додаток № 1 від 28.03.2016 «Вимоги по якості на склобій змішаний», Додаток № 2 від 28.03.2016 «Вимоги по якості на склобій змішаний очищений», Додаток № 3 від 28.03.2016 «Вимоги по якості на склобій коричневий очищений», Додаткову угоду № 1 від 28.03.2016, Додаткову угоду № 2 від 08.04.2016, Додаткову угоду № 3 від 19.05.2016, Додаткову угоду № 4 від 23.05.2016, Додаток № 4 від 23.05.2016 «Вимоги по якості на склобій безбарвний очищений», Додаткову угоду № 4/1 від 27.05.2016, Додаткову угоду № 5 від 16.06.2016, Додаткову угоду № 6 від 27.07.2016, Додаткову угоду № 7 від 06.08.2016.

Відповідно до умов договору ТОВ «Салехард Скло» зобов'язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зобов'язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

Відповідно до пункту 3.3. договору поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом за рахунок Постачальника на умовах поставки DDP - склад Покупця, вул. Пролетарська, 18, смт. Рокитне, Рівненська область, згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року.

На виконання умов договору ТОВ «Салехард Скло» передано у власність Позивача Товар на загальну суму 8 106 519,00 грн., в тому числі ПДВ 1 351 086,53 грн., що підтверджується видатковими накладними. Транспортування Товару до Позивача здійснювалось автомобільним транспортом із залученням перевізника ТОВ «Промтехмаш», про що складено товарно-транспортні накладні. Приймання Товару здійснювалось на складах Покупця, що оформлене відповідними приходними накладними, картками надходження товарно-матеріальних цінностей, лабораторними аналізами, в окремих випадках актами вхідного контролю поставленої (привозної) сировини.

В зв'язку з тим, що постачання товарно-матеріальних цінностей за Договором здійснюється за централізовано-кільцевими перевезеннями, Позивачем було надано ТОВ «Салехард Скло» Лист-повідомлення № 335 від 28.03.2016 згідно якого, Позивач просить здійснювати відпуск товарно-матеріальних цінностей без довіреності, на увесь термін Договору із зазначенням переліку відповідальних осіб, яким доручено приймання товарно-матеріальних цінностей із зразками їх підписів та із зазначенням зразків печатки та штампу.

Розрахунки за поставлений товар проведені між сторонами в повному обсязі, про що зазначається контролюючим органом в Акті перевірки. Подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності здійснювалося шляхом його використання у виробничому процесі.

Надані Позивачем для перевірки та в судове засідання документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Салехард Скло» є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, Податкового кодексу України, відповідають необхідним вимогам, передбаченим законодавством та містять усі необхідні реквізити.

Стосовно посилань Відповідача в Акті перевірки та Відзиві на позовну заяву, що в товарно-транспортних накладних наданих Позивачем до перевірки відсутня печатка та код ЄДРПОУ перевізника ТОВ «Промтехмаш», суд зазначає, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктом 11.1 розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997 передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Пунктом 11.4. розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997 передбачено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Пунктом 11.6. розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997 передбачено, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Форма товарно-транспортної накладної наведеної в Додатку 7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997, в графі «Автомобільний перевізник» не передбачає внесення коду ЄДРПОУ та інших необхідних реквізитів перевізника. Щодо відсутності печатки - проставляння печатки не передбачено Правилами.

Судом також досліджено, що Позивач надав до перевірки усі товарно-транспортні накладні по господарських операціях із ТОВ «Салехард Скло», за формою, визначеною у Додатку 7 до Правил, які є належним доказом транспортування Товару, що не заперечується Відповідачем та визнається в Акті перевірки.

Щодо взаємовідносин Позивача із контрагентом ТОВ «Наіль», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Наіль» укладено Договір № 740 від 03.02.2014, Додаткову угоду № 1 від 05.03.2014, Додаткову угоду № 2 від 21.07.2014, Додаткову угоду № 3 від 01.08.2014, Додаткову угоду № 4 від 24.11.2014, Додаткову угоду № 5 від 11.02.2015, Додаткову угоду № 6 від 13.11.2015.

Відповідно до умов договору ТОВ «Наіль» зобов'язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зобов'язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

Відповідно до пункту 3.3. договору поставка Товару здійснюється:

- автомобільним транспортом за рахунок Постачальника на умовах поставки DDP - склад Покупця, вул. Пролетарська, 18, смт. Рокитне, Рівненська область, згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року, та/або

- залізничним транспортом за рахунок Постачальника на умовах поставки DDP - станція Покупця, згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року.

На виконання умов договору ТОВ «Наіль» передано у власність Позивача Товару на загальну суму 1 001 543,10 грн., в тому числі ПДВ 166 923,85 грн., що підтверджується видатковими накладними. Транспортування Товару до Позивача здійснювалось автомобільним транспортом із залученням перевізників ПП Поліщук С.П., ПП Жилюк Ю.В., ТОВ «Західтрансбуд», ФОП Биков В.В., ФОП Приймак О.М., ФОП Савонюк В.М., про що складено товарно-транспортні накладні, а також залізничним транспортом, про що складено залізничні накладні. Приймання Товару здійснювалось на складах Покупця, що оформлене відповідними приходними накладними, картками надходження товарно-матеріальних цінностей, лабораторними аналізами, в окремих випадках актами вхідного контролю поставленої (привозної) сировини.

В зв'язку з тим, що постачання товарно-матеріальних цінностей за Договором здійснюється за централізовано-кільцевими перевезеннями, Позивачем було надано ТОВ «Наіль» Лист-повідомлення № 02/14-15 від 03.02.2014 згідно якого, Позивач просить здійснювати відпуск товарно-матеріальних цінностей без довіреності, на увесь термін Договору із зазначенням переліку відповідальних осіб, яким доручено приймання товарно-матеріальних цінностей із зразками їх підписів та із зазначенням зразків печатки та штампу.

Розрахунки за поставлений товар проведені між сторонами в повному обсязі, про що зазначається контролюючим органом в Акті перевірки. Подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності здійснювалося шляхом його використання у виробничому процесі.

Надані Позивачем для перевірки та в судове засідання документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Наіль» є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, Податкового кодексу України, відповідають необхідним вимогам, передбаченим законодавством та містять усі необхідні реквізити.

Стосовно посилань Відповідача в Акті перевірки та Відзиві на позовну заяву, що в товарно-транспортних накладних наданих Позивачем до перевірки відсутня печатка та код ЄДРПОУ перевізників ПП Поліщук С.П., ПП Жилюк Ю.В., ТОВ «Західтрансбуд», ФОП Биков В.В., ФОП Приймак О.М., ФОП Савонюк В.М., суд зазначає, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997р., товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктом 11.1 розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997 р. передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Пунктом 11.4. розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997 р. передбачено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Пунктом 11.6. розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997 р. передбачено, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Форма товарно-транспортної накладної наведеної в Додатку 7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997р., в графі «Автомобільний перевізник» не передбачає внесення коду ЄДРПОУ та інших необхідних реквізитів перевізника. Щодо відсутності печатки - проставляння печатки не передбачено Правилами.

Судом також досліджено, що Позивач надав до перевірки усі товарно-транспортні накладні по господарських операціях із ТОВ «Наіль», за формою, визначеною у Додатку 7 до Правил, які є належним доказом транспортування Товару, що не заперечується Відповідачем та визнається в Акті перевірки.

Відповідно до абз. 1 п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Залізнична накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Залізнична накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до пункту призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування у залізниці будь-яких претензій з приводу заповнення залізничних накладних. Акту загальної форми чи комерційного акту з цього приводу цього залізницею не складалося.

Судом також досліджено, що Позивач надав до перевірки усі залізничні накладні по господарських операціях із ТОВ «Наіль», які є належним доказом транспортування Товару, що не заперечується Відповідачем та визнається в Акті перевірки.

Щодо взаємовідносин Позивача із контрагентом ТОВ «Праймгласс», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Праймгласс» укладено Договір поставки № СБ002 від 12.05.2015, Додаткову угоду № 1 від 15.05.2015, Додаток № 1 (Специфікацію № 1) від 15.05.2015, Додаток № 2 (Специфікацію № 2) від 05.06.2015, Додаток № 3 (Специфікацію № 3) від 15.06.2015, Додаток № 4 (Специфікацію № 4) від 07.07.2015, (том 1 а.с. 150-152).

Відповідно до умов договору ТОВ «Праймгласс» зобов'язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зобов'язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

Відповідно до пункту 4.2. договору поставка Товару здійснюється залізничним транспортом за рахунок Покупця на умовах поставки FCA - станція Вантажоодержувача (Покупця), згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року.

На виконання умов договору ТОВ «Праймгласс» передано у власність Позивача Товару на загальну суму 2 432 327,00 грн., в тому числі ПДВ 405 387,83 грн., що підтверджується видатковими накладними. Транспортування Товару до Позивача здійснювалось залізничним транспортом, про що складено залізничні накладні. Приймання Товару здійснювалось на складах Покупця, що оформлене відповідними приходними накладними, картками надходження товарно-матеріальних цінностей, лабораторними аналізами, в окремих випадках актами вхідного контролю поставленої (привозної) сировини.

В зв'язку з тим, що постачання товарно-матеріальних цінностей за Договором здійснюється за централізовано-кільцевими перевезеннями, Позивачем було надано ТОВ «Праймгласс» Лист-повідомлення № 01/213 від 12.05.2015 згідно якого, Позивач просить здійснювати відпуск товарно-матеріальних цінностей без довіреності, на увесь термін Договору із зазначенням переліку відповідальних осіб, яким доручено приймання товарно-матеріальних цінностей із зразками їх підписів та із зазначенням зразків печатки та штампу.

Розрахунки за поставлений товар проведені між сторонами в повному обсязі, про що зазначається контролюючим органом в Акті перевірки. Подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності здійснювалося шляхом його використання у виробничому процесі.

Надані Позивачем для перевірки та в судове засідання документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Праймгласс» є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, Податкового кодексу України, відповідають необхідним вимогам, передбаченим законодавством та містять усі необхідні реквізити.

Відповідно до абз. 1 п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Залізнична накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Залізнична накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до пункту призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування у залізниці будь-яких претензій з приводу заповнення залізничних накладних як до ТОВ «Праймгласс», так і до ПрАТ «Рокитнівський скляний завод». Акту загальної форми чи комерційного акту з цього приводу цього залізницею не складалося.

Судом також досліджено, що Позивач надав до перевірки усі залізничні накладні по господарських операціях із ТОВ «Праймгласс», які є належним доказом транспортування Товару, що не заперечується Відповідачем та визнається в Акті перевірки.

Щодо взаємовідносин Позивача із контрагентом ТОВ «Гласстор».

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Гласстор» укладено Договір поставки № 2/СБ від 16.01.2015, Додаткову угоду № 1 від 16.01.2015, Додаток № 1 (Специфікацію № 1) від 16.01.2015, Додаток № 2 (Специфікацію № 2) від 02.02.2015, Додаток № 3 (Специфікацію № 3) від 09.04.2015.

Відповідно до умов договору ТОВ «Гласстор» зобов'язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зобов'язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

Відповідно до пункту 4.2. договору поставка Товару здійснюється залізничним транспортом за рахунок Покупця на умовах поставки FCA - станція Вантажоодержувача (Покупця), згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року.

На виконання умов договору ТОВ «Гласстор» передано у власність Позивача Товару на загальну суму 1 237 938,01 грн., в тому числі ПДВ 206 323,00 грн., що підтверджується видатковими накладними. Транспортування Товару до Позивача здійснювалось залізничним транспортом, про що складено залізничні накладні. Приймання Товару здійснювалось на складах Покупця, що оформлене відповідними приходними накладними, картками надходження товарно-матеріальних цінностей, лабораторними аналізами, в окремих випадках актами вхідного контролю поставленої (привозної) сировини.

В зв'язку з тим, що постачання товарно-матеріальних цінностей за Договором здійснюється за централізовано-кільцевими перевезеннями, Позивачем було надано ТОВ «Гласстор» Лист-повідомлення № 01/113 від 16.01.2015 згідно якого, Позивач просить здійснювати відпуск товарно-матеріальних цінностей без довіреності, на увесь термін Договору із зазначенням переліку відповідальних осіб, яким доручено приймання товарно-матеріальних цінностей із зразками їх підписів та із зазначенням зразків печатки та штампу.

Розрахунки за поставлений товар проведені між сторонами в повному обсязі, про що зазначається контролюючим органом в Акті перевірки. Подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності здійснювалося шляхом його використання у виробничому процесі.

Надані Позивачем для перевірки та в судове засідання документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Гласстор» є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, Податкового кодексу України, відповідають необхідним вимогам, передбаченим законодавством та містять усі необхідні реквізити.

Відповідно до абз. 1 п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Залізнична накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Залізнична накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до пункту призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування у залізниці будь-яких претензій з приводу заповнення залізничних накладних як до ТОВ «Гласстор», так і до ПрАТ «Рокитнівський скляний завод». Акту загальної форми чи комерційного акту з цього приводу цього залізницею не складалося.

Судом також досліджено, що Позивач надав до перевірки усі залізничні накладні по господарських операціях із ТОВ «Гласстор», які є належним доказом транспортування Товару, що не заперечується Відповідачем та визнається в Акті перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначені Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» від 16.07.1999 №996-XIV (тут та далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції та необхідність фіксування такої зміни у первинних документах, кореспондує з нормами Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з даного податку.

За змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків.

Частиною 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, а також включення витрат до складу оподатковуваного доходу є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Суд зазначає, що окремі дефекти в документі (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту, тощо) не можуть свідчити про зміну суті самого документу та не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо його протиправності і, як наслідок до його скасування. Якщо з його змісту можна чітко встановити характер операції, яку він підтверджує, то такий документ може бути визнаний судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми. Запропонований підхід є універсальним принципом розгляду податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Згідно з п. п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

З огляду на викладене, безоплатно надані товари, роботи/послуги не відповідають змісту правовідносин, що склались між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор».

Оскільки, податковим кодексом визначено чіткий перелік господарських операцій, які підпадають під визначення безоплатно отримані товари. Тому, висновок Відповідача про те, що господарські операції, які мали місце бути з контрагентами ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор» є безоплатно отриманими товарами, роботами/послугами не ґрунтується на законі.

Реальність здійснення господарських операцій між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор» підтверджується наданими до перевірки документами договорами, додатковими угодами та додатками (специфікаціями), видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, залізничними накладними, приходними накладними, картками надходження товарно-матеріальних цінностей, лабораторними аналізами, актами вхідного контролю поставленої (привозної) сировини, банківськими виписками, оборотно-сальдовими відомостями, тощо.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу).

Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 цієї статті, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до обставин, які викладені та підтверджені Відповідачем в Акті перевірки, податкові накладні по господарських операціях ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» з контрагентами ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс» та ТОВ «Гласстор» зареєстровані в ЄРПН без порушення термінів реєстрації, їх дані відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та включені ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість.

Таким чином, наведеними нормами Податкового кодексу України визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції наслідком якої є поставка товару (робіт, послуг), сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Окрім того, не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про відсутність укладених трудових договорів між контрагентом та фактичним виконавцем робіт/ послуг, так само як і інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку (Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року в рамках справи № 805/2030/16-а, від 21 грудня 2018 року по справі № 826/5774/17, від 20 грудня 2018 року по справі №826/9632/16, від 20 грудня 2018 року по справі №826/20081/16, від 20 грудня 2018 року по справі №815/4992/16, від 20 грудня 2018 року по справі № 820/2946/18, від 20 грудня 2018 року по справі № 818/770/17).

Правовідносини контрагентів Позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими Позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об'єктивних та підтверджених даних про порушення Позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Отже, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (ВС КАС від 12 грудня 2018 року по справі №804/931/17).

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Твердження Відповідача про відсутність у ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс», ТОВ «Гласстор» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності (недостатності) трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів, то така інформація є різновидом податкової інформації і не може бути підставою для висновку щодо здійснення правочинів без мети настання реальних наслідків та проведення безтоварних операцій. Обрання способу ведення господарської діяльності належить до відання безпосередньо самого суб'єкта господарювання, і у відповідності до чинного законодавства він не позбавлений права залучати третіх осіб на договірних умовах для виконання своїх зобов'язань перед контрагентами.

Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Салехард Скло», ТОВ «Наіль», ТОВ «Праймгласс», ТОВ «Гласстор», підтверджують рух активів Позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Судом також встановлено, що на момент вчинення спірних господарських операцій контрагенти Позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку, мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

Таким чином, ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» підтвердило факт реальності господарських операцій з контрагентами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

Також, податковим органом не надано доказів на підтвердження недобросовісності Позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, як-от: судових рішень, вироків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Позивачем надано суду Постанову слідчого від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження №0000012, порушеного за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами позивача, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, у зв'язку із відсутністю у діях службових осіб складу кримінального правопорушення.

В основу даної постанови покладено те, що досудовим розслідуванням не виявлено обставин, що спростовують проведення ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» фінансово-господарських операцій з ТОВ «Праймгласс», ТОВ «Гласстор» та іншими контрагентами, підтверджено правомірність включення сум по таких операціях до складу податкового кредиту, що мають значення для визначення об'єкту оподаткування та не здобуто доказів, які б підтвердили факт умисного ухилення від сплати податків. Аналізом вилучених документів та отриманих відомостей щодо проведених фінансово-господарських операцій ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» із вказаними вище контрагентами Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області було встановлено, що вони були оформлені необхідними первинними документами та відповідно проведені по бухгалтерському та податковому обліку підприємства.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов'язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем, на якого відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Що стосується визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 18.05.2018, суд зазначає наступне.

Контролюючим органом в Акті перевірки зазначено, при виплаті доходу нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» в ІІІ кварталі 2017 року не утримувало та не перераховувало в бюджет податок з доходу нерезидента за ставкою 15 відсотків в сумі 8 774,55 грн., чим порушено вимоги частини й) підпункту 141.4.1., підпункту 141.4.2. пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, укладено Контракт № 06062017 від 06.06.2017. Предметом Контракту є виконання робіт по встановленню, налагодженню і запуску в роботу пристрою - система Large Band Trickness (LBP) для безконтактного вимірювання товщини і овальності виробів із скла (UTM+AMC+LBT) для контрольно-інспекційної машини марки М270РСІ, навчання персоналу.

На виконання умов контракту нерезидентом ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, надані послуги, а саме: установка, настройка і запуск в роботу пристрою - система Large Band Trickness (LBP) для безконтактного вимірювання товщини і овальності виробів із скла (UTM+AMC+LBT) для контрольно-інспекційної машини марки М270РСІ, навчання персоналу Замовника на загальну суму 1 935,00 євро / 56 201,13 грн., згідно акту виконаних робіт б/н від 21.06.2017, що у відповідності до підпункту й) підпункту 141.4.1. пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) підпадають під визначення доходів отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України.

Позивачем перераховано нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, за надані послуги валютні кошти в сумі 1 935,00 євро / 56 201,13 грн.

Відповідно до підпункту 141.4.1. пункту 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Підпунктом 141.4.2. пункту 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України, передбачено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно статті 20 «Інші доходи» Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків (дата підписання: 08.02.95 р., дата ратифікації: 06.10.95 р., дата набрання чинності для України: 03.08.99 р.), види доходів, які виникають з джерел у Договірній Державі і про які не йдеться у попередніх статтях цієї Угоди, можуть оподатковуватись у цій Державі.

Однак такі виплати можуть також оподатковуватися у тій Договірній Державі, в якій вони виникають і відповідно до законодавства тієї Держави. Вказані положення міжнародних договорів не можуть трактуватися як такі, що надають платнику податку право вибору, в якій саме з двох договірних держав буде здійснюватися оподаткування доходу. Право країни, в якій виникає дохід обмежується ставкою, що передбачена міжнародним договором.

Відповідно до пп. 134.1.3. п. 134.1 ст. 13 Податкового кодексу України, дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Отже, валютні кошти перераховані Позивачем згідно контракту на користь нерезидента ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, є об'єктом оподаткування у вигляді доходу (прибутку) нерезидента з джерелом походження з України, що підлягає оподаткуванню згідно п. 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України.

Таким чином, Позивачем при виплаті доходу нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ - ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, за надані послуги в ІІІ кварталі 2017 року не утримано та не перераховано в бюджет податок з доходу нерезидента за ставкою 15 відсотків в сумі 8 774,55 грн., чим порушено вимоги пп. й) пп. 141.4.1., пп. 141.4.2. п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування:

- податкового повідомлення-рішення Форми «П» № від 18.05.2018 в частині зменшення ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 10 648 607,11 грн.;

- податкового повідомлення-рішення Форми «Р» № від 18.05.2018 згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на додану вартість, код платежу 14010100, в розмірі 691 541,00 грн., крім того, за штрафними (фінансовими) санкціями 172 885,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Форми «В4» № від 18.05.2018 згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 1 416 223,00 грн.

Натомість, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення Форми «Р» № від 18.05.2018 згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на прибуток іноземних юридичних осіб, код платежу 11020500, в розмірі 8 774,55 грн., крім того, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 193,64 грн., є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в частині.

Враховуючи положення ч.3 ст.139 КАС України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" Приватному акціонерному товариству "Рокитнівський скляний завод" слід повернути судовий збір в сумі 2582,55 грн. сплачений згідно з платіжним дорученням від 26 липня 2018 року №2172. Оригінали платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми "П" від 18.05.2018 № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 10648607,11грн. (десять мільйонів шістсот сорок вісім тисяч шістсот сім гривень одинадцять копійок).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Р» від 18.05.2018 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «В4» від 18.05.2018 №.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Р» від 18.05.2018 № - відмовити.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12,м.Рівне,33023; ідентифікаційний код 39394217), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача Приватного акціонерного товариства "Рокитнівський скляний завод" (вул.Пролетарська,18,смт.Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34200; ідентифікаційний код 00293462) судовий збір в сумі 193937,85грн. (сто дев'яносто три тисячі дев'ятсот тридцять сім гривень вісімдесят п'ять копійок).

Повернути Приватному акціонерному товариству "Рокитнівський скляний завод" (вул.Пролетарська, 18, смт.Рокитне, Рокитнівський район, Рівненська область, 34200; ідентифікаційний код 00293462) судовий збір в сумі 2582,55 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дві гривні п'ятдесят п'ять гривень), сплачений згідно з платіжним дорученням від 26 липня 2018 року №2172. Оригінали платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.