Справа № 820/4258/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2019 року

Київ

справа № 820/4258/17

провадження №№ К/9901/295/18, К/9901/1717/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі також відповідач, ГТУЮ у Харківській області), в якому просив:

1.1. визнати незаконними дії ГТУЮ у Харківській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 31 липня 2017 року на отримання публічної інформації (відмова у наданні копій наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день надання відповіді на запит);

1.2. зобов'язати ГТУЮ у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 31 липня 2017 року, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 копії наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день надання відповіді на цей запит;

1.3. стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 гривень.

2. Харківський окружний адміністративний суд постановою від 31 жовтня 2017 року позов задовольнив частково;

2.1. визнав незаконними дії ГТУЮ у Харківській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 31 липня 2017 року (відмова у наданні копій наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день надання відповіді на запит);

2.2. зобов'язав ГТУЮ у Харківській області надати ОСОБА_1 право робити виписки, фотографувати, копіювати, сканувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, накази ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день вчинення зазначених дій у спеціально визначеному місці за місцем їх зберігання у ГТУЮ у Харківській області;

2.3. стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040 гривень;

2.4. у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

3. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 грудня 2017 року:

3.1. скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040 гривень;

3.2. прийняв у цій частині нову постанову, якою в задоволенні вимог про стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040 гривень відмовив;

3.3. в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року залишив без змін.

4. Позивач і відповідач оскаржили вказані рішення в касаційному порядку.

5. Так, касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована неправильним застосуванням судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

6. Позивач заявив такі вимоги до суду касаційної інстанції:

6.1. скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року;

6.2. скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року в частині зобов'язання ГТУЮ у Харківській області надати ОСОБА_1 право робити виписки, фотографувати, копіювати, сканувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, накази ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день вчинення зазначених дій у спеціально визначеному місці за місцем їх зберігання у ГТУЮ у Харківській області та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов'язати ГТУЮ у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 31 липня 2017 року, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 копії наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день надання відповіді на цей запит;

6.3. в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

7. Верховний Суд за результатом касаційного розгляду постановою від 31 січня 2019 року:

7.1. касаційні скарги ГТУЮ у Харківській області та ОСОБА_1 задовольнив частково;

7.2. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі 820/4258/17 скасував у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та в частині зобов'язання ГТУЮ у Харківській області надати ОСОБА_1 право робити виписки, фотографувати, копіювати, сканувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, накази ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день вчинення зазначених дій у спеціально визначеному місці за місцем їх зберігання у ГТУЮ у Харківській області;

7.3. ухвалив у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ГТУЮ у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнив повністю;

7.4. зобов'язав ГТУЮ у Харківській області надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 скановані копії наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по 7 серпня 2017 року в порядку, визначеному Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації»;

7.4. в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у не скасованій частині та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі 820/4258/17 залишив без змін.

7.5. установив ГТУЮ у Харківській області строк у шістдесят робочих днів для виконання цієї постанови, який обраховувати з дня, наступного за днем отримання її копії.

8. Отже, Верховний Суд залишив без змін судове рішення суду апеляційної інстанції в частині скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040 гривень і прийняття у цій частині нової постанови про відмову в задоволенні вимог про стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040 гривень.

9. 11 лютого 2019 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

10. Вказана заява мотивована тим, що суд касаційної інстанції не надав оцінку доводам позивача щодо його незгоди з позицією суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат. При цьому позивач наполягає на тому, що вирішення питання про стягнення судових витрат входило до предмету касаційного оскарження.

11. У згаданій заяві ОСОБА_1 просить прийняти додаткову постанову у справі, якою вирішити питання щодо задоволення вимоги позивача про стягнення судових витрат.

12. За змістом частин першої-четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

13. Верховний Суд зазначає, що додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення (постанова, ухвала), якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу відповідних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові судові рішення можуть ухвалюватися у випадку, якщо суд при ухваленні основного судового рішення не визначив способу його виконання або не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

14. На час звернення позивача до суду вимоги до форми і змісту адміністративного позову були визначені статтею 105 КАС України (у відповідній редакції), згідно з частиною четвертою якої адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності

15. Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом (частина п'ята вказаної статті).

16. Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

17. За приписами частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

18. Частина друга статті 245 КАС України визначає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

18. Частиною п'ятою статті 246 КАС України обумовлено, що у резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

19. Порядок розподілу судових витрат визначено, зокрема, статтею 139 КАС України, відповідно до частин першої якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста цієї статті).

20. З наведеного вбачається, що вимога учасника справи щодо розподілу судових витрат не є позовною вимогою, а є процесуальною дією суду за результатом розгляду адміністративної справи (заяви, скарги).

21. Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. Дійсно, касаційна скарга позивача містить доводи щодо незаконності оскаржуваного судового рішення апеляційного суду в частині розподілу судових витрат.

23. Однак, як уже зазначено, ОСОБА_1 у своїй скарзі заявив такі вимоги до суду касаційної інстанції:

23.1. скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року;

23.2. скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року в частині зобов'язання ГТУЮ у Харківській області надати ОСОБА_1 право робити виписки, фотографувати, копіювати, сканувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, накази ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день вчинення зазначених дій у спеціально визначеному місці за місцем їх зберігання у ГТУЮ у Харківській області та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов'язати ГТУЮ у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 31 липня 2017 року, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 копії наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 1 січня 2016 року по день надання відповіді на цей запит;

23.3. в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

24. Отже, ОСОБА_1 не заявляв до суду касаційної інстанції вимог щодо перегляду рішень судів попередніх інстанцій у частині розподілу судових витрат, а Верховний Суд, здійснивши касаційний розгляд справи у межах, зокрема, вимог касаційної скарги, не переглядав оскаржувані судові рішення в зазначеній частині.

25. Крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій і не сплачував судовий збір за звернення з позовною заявою, апеляційною та касаційною скаргами.

26. За таких обставин відсутні підстави вважати, що Верховний Суд не вирішив питання про судові витрати в порядку, визначеному частиною шостою статті 139 КАС України.

27. Слід також повторити, що Верховний Суд, частково скасувавши оскаржувані судові рішення й ухваливши у відповідній частині нове рішення, залишив їх без змін в іншій частині. Зокрема, оскаржуване судове рішення апеляційного суду залишено без змін у частині скасування рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

28. Відтак, суд касаційної інстанції не може повертатись до касаційного перегляду судового рішення апеляційного суду та, тим більше, змінювати результат касаційного розгляду, до чого зводиться заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

29. Вищенаведене унеможливлює задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 139, 252, 260, 344 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 820/4258/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець