Справа № 460/2610/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/110/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, ухвалене суддею Дорошенко Н.О. у м. Львові у справі № 460/2610/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду, у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачці за період із січня 2012 року по вересень 2017 року згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована позивачці в грудні 2011 року в сумі 91 339,54 грн. та в січні 2013 року в сумі 2 966,73 грн., і була виплачена у грудні 2017 року; зобов'язати відповідача нарахувати позивачці згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період із січня 2012 року по вересень 2017 року на суму 91 339,54 грн., за період із лютого 2013 року по вересень 2017 року на суму пенсії 2 966,73 грн. та виплатити цю компенсацію.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішень судів відповідачем було нараховано та включено у додаткові відомості на виплату пенсії у грудні 2011 року - 91 339,54 грн., а в січні 2013 року - 2966,73 грн. Нараховані суми були виплачені відповідачем на банківський рахунок позивачки у грудні 2017 року. Позивачка вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати на підставі статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована в грудні 2011 року на суму пенсії 91 339,54 грн. та в січні 2013 року на суму пенсії 2 966,73 грн. згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Зобов'язано Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період із січня 2012 року по вересень 2017 року на суму пенсії 91 339,54 грн., за період із лютого 2013 року по вересень 2017 року на суму пенсії 2 966,73 грн. згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та виходить з тих мотивів, що оскільки судові рішення виконані повністю та позивачці виплачено нараховану пенсію, то підстав для задоволення позову немає.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Зарічненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію по інвалідності, як громадянка, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

На підставі постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 03.12.2009 року в справі № 2а-2302/2009 та постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 03.03.2011 року у справі № 2а-344/11 Зарічненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області нараховано ОСОБА_1 до виплати в грудні 2011 року 91 339,54 грн. та в січні 2013 року 2 966,73 грн.

Згідно з випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 № 0170-8221 на рахунок позивачці 26.12.2017 року зараховано кошти в загальній сумі 93 844,73 грн.

Сторонами визнається факт повної виплати ОСОБА_1 заборгованості на виконання постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 03.12.2009 року в справі № 2а-2302/2009 та постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 03.03.2011 у справі № 2а-344/11 в грудні 2017 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка зважаючи на затримку виплати нарахованої їй пенсії має право відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV та Закону № 2050-ІІІ на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Строки виплати пенсії встановлені Законом № 1058-IV, відповідно до частини 1 статті 47 якого пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відтак, перерахована відповідачем на виконання рішень судів, які набрали законної сили, пенсія повинна була бути виплачена позивачці не пізніше 25 числа місяця, на який управлінням здійснено нарахування. При цьому, заборгованість після проведеного позивачу перерахунку пенсії відповідач зобов'язаний був виплатити в грудні 2011 року в сумі 91 339,54 грн. та в січні 2013 року в сумі 2 966,73 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що виплата нарахованої ОСОБА_1 пенсії була здійснена у грудні 2017 року.

Частиною 2 ст. 46 Закону № 1058-ІV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного видно, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-ІV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 року (справа №703/5652/15-а).

Отже, позивачка має право на одержання невиплаченої пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на підставі ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-ІV та Закону № 2050-ІІІ, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про нарахування та виплату позивачці пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року в справі № 460/2610/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Постанову виготовлено 22.02.2019 року