Справа № 620/3887/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3887/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М., Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" до Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства" звернувся до суду з позовом Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача, які полягають у пред'явленні до виконання виконавчих документів (постанов про стягнення виконавчого збору: від 02.05.2014 р. ВП №43119403; від 02.05.2014 р. ВП №43119225; від 26.09.2014 р. ВП №44802848; від 02.05.2014 р. ВП №43120005; від 09.02.2015 р. ВП №46275110; від 26.09.2014 р. ВП №44802892; від 28.07.2014 ВП №44118527; від 28.07.2014 ВП №44118402; від 28.07.2014 р. ВП №44118273; від 28.07.2014 р. ВП №44118162; від 05.05.2014 р. ВП №43119459; від 02.05.2014 р. ВП №43119322), строки пред'явлення яких до виконання є пропущеними, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 16.02.2016 р.).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що перебіг процесуальних строків для пред'явлення постанов про стягнення виконавчого збору винесених у 2014 та 2015 р.р. має обліковуватися наступного робочого дня після їх винесення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у Ніжинському МВДВС перебувають такі виконавчі провадження, боржником у яких є КП «ВУКГ» за заявами стягувача, - Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції:

- ВП №43119403 з виконання виконавчого листа №825/3680/1З-а від 05.03.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 126 227,02 грн. Постановою від 25.04.2014 р. відкрито виконавче провадження. 02.05.2014 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 12 622,70 грн.;

- ВП №43119225 з виконання виконавчого листа №825/714/14 від 10.04.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 30 950,70 грн. Постановою від 25.04.2014 відкрито виконавче провадження. 02.05.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 3 095,07 грн.;

- ВП №44802848 з виконання вимоги про сплату боргу №ю62-17у від 07.03.2014 р., виданої Ніжинською ОДПІ про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 329 559,86 грн. Постановою від 22.09.2014 р. відкрито виконавче провадження. 26.09.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 32 955,99 грн.;

- ВП №43120005 з виконання виконавчого листа №825/3680/13-а від 05.03.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 30 950,70 грн. Постановою від 25.04.2014 р. відкрито виконавче провадження. 02.05.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 3 095,07 грн.;

- ВП №46275110 з виконання вимоги про сплату боргу №ю62-17у від 03.12.2014, виданої Ніжинською ОДПІ про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 112 190,55 грн. Постановою від 02.02.2015 відкрито виконавче провадження. 09.02.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 11 219,06 грн.;

- ВП №44802892 з виконання вимоги про сплату боргу №ю62-17у від 05.06.2014 р., виданої Ніжинською ОДПІ про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 200 260,13 грн. Постановою від 22.09.2014 р.відкрито виконавче провадження. 26.09.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 20 026,01 грн.;

- ВП №44118527 з виконання виконавчого листа №825/880/13-а від 08.07.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 46 314,06 грн. Постановою від 22.07.2014 р. відкрито виконавче провадження. 28.07.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 4 631,41 грн.;

- ВП №44118402 з виконання виконавчого листа №825/880/13-а від 08.07.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 164 652,41 грн. Постановою від 22.07.2014 р. відкрито виконавче провадження. 28.07.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 16 465,24 грн.;

- ВП №44118273 з виконання виконавчого листа №825/880/13-а від 08.07.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 642 260,24 грн. Постановою від 22.07.2014 р. відкрито виконавче провадження. 28.07.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 64 226,02 грн.;

- ВП №44118162 з виконання виконавчого листа №825/880/13-а від 08.07.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 221 169,71 грн. Постановою від 22.07.2014 відкрито виконавче провадження. 28.07.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 22 116,97 грн.;

- ВП №43119459 з виконання виконавчого листа №825/714/14 від 10.04.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 289 263,55 грн. Постановою від 25.04.2014 р. відкрито виконавче провадження. 05.05.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 28 926,36 грн.;

- ВП №43119332 з виконання виконавчого листа №825/714/14 від 10.04.2014 р., виданого Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з позивача на користь держави боргу у сумі 93 958,00 грн. Постановою від 25.04.2014 відкрито виконавче провадження. 02.05.2014 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 9 395,80 грн.

У всіх вищезазначених постановах про відкриття виконавчого провадження, які надіслані сторонам виконавчого провадження, у тому числі і боржнику, державним виконавцем зазначено семиденний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для самостійної сплати боргу.

Оскільки у зазначений строк до Ніжинського МВДВС боржником не були надані підтверджуючі документи про сплату боргів, державним виконавцем, керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-ХІV), винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

16.10.2018 р. державним виконавцем на адресу КП «ВУКГ», у межах виконавчих проваджень направлені вищезазначені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору до відома та виконання одним рекомендованим листом, відповідно до квитанції №614 від 17.10.2018 р.

03.11.2018 р. та 05.11.2018 р. Ніжинським МВДВС по всім виконавчим провадженням винесено постанови про: поновлення вчинення виконавчих дій, виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

11.10.2018 р. відповідачем винесено постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження по всім виконавчим провадженням.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо пред'явлення до виконання постанов про стягнення виконавчого збору, винесених у 2014 році, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 вказаного Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини першої статті 11 Закону №1404, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Статтею 37 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606 чинний на момент відкриття виконавчих проваджень) встановлено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство.

В силу частини четвертої статті 39 Закону №606, протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2015 р. у справі №927/59/15 про затвердження плану санації КП «ВУКГ» до порушення провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

У зв'язку з цим, державним виконавцем по всіх вищевказаних виконавчих провадженнях 25.02.2015 р. винесено постанови про зупинення виконавчого провадження.

Отже, з 25.02.2015 р. зупинилося вчинення виконавчих дій за спірними виконавчими провадженням.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 14.09.2018 р. по виконавчим провадженням керівнику КП «ВУКГ» направлено виклики державного виконавця, відповідно до яких, боржника зобов'язано 20.09.2018 р. з'явитись до виконавця щодо сплати боргу за вищезазначеними виконавчими документами або надати підтверджуючі документи про сплату.

02.10.2018 р. до Ніжинського МВДВС надійшли повідомлення від стягувача Ніжинської ОДПІ про те, що борги по вищевказаних виконавчих документах відсутні.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 35 Закону №1404, після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404 передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно частини першої статті 12 Закону №1404, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, строк пред'явлення винесених відповідачем постанов про стягнення з боржника виконавчого збору становить три місяці.

На думку апелянта, тримісячні строки для пред'явлення постанов про стягнення виконавчого збору мають бути визнаними такими, що закінчилися у 2014 та 2015 р.р., а всі інші строки, які не сплили до моменту зупинення виконавчих проваджень 25.02.2015 року, вважатимуться зупиненими на період дії постанови про зупинення виконавчих проваджень, тобто до 05.11.2018 року.

Однак, такі доводи апелянта є помилковими, оскільки строк для пред'явлення спірних виконавчих документів до виконання починається з моменту завершення основних виконавчих проваджень та до виділення їх в окремі виконавчі провадження.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що строк пред'явлення до виконання постанов про стягнення з КП «ВУКГ» виконавчого збору розпочинається із вищевказаного періоду та закінчується після сплину 3-х місячного строку.

Як зазначалося, 16.10.2018 р. державним виконавцем на адресу КП «ВУКГ», у межах виконавчих проваджень, направлені вищезазначені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору до відома та виконання. А пізніше, 03.11.2018 р. та 05.11.2018 р. відповідачем по всім виконавчим провадженням винесено постанови про: поновлення вчинення виконавчих дій, виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач направив КП «ВУКГ» постанови про стягнення виконавчого збору у межах строку, встановленого Законом №1404, тому правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.