Справа № 140/2309/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/688/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Багрія В.М., Заверухи О.Б.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

представника позивача - Сущ О.П.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року (головуючий суддя: Валюх В.М., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови -

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУПФУ у Волинській області) 12.11.2018 звернулося з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВСГТУЮ у Волинській області) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у Волинській області Трофимюка П.В. про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018 у розмірі 14892,00 грн. (ВП № 57520411).

Обґрунтовує позов тим, що 26.10.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57520411 з виконання виконавчого листа № 424/2018, виданого 29.05.2018 Волинським окружним адміністративним судом, про зобов'язання ГУПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5 з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11.11.2015 та на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 04.05.2017 № 1266 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, пунктом 3 якої також постановив стягнути з позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Крім того, 26.10.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 57520411, відповідно до якої стягнув з боржника ГУПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 14892,00 грн. Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018 з тих підстав, що відповідно до пунктів 1, 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір стягненню з позивача не підлягає. Крім того, відповідач виніс дві постанови щодо стягнення виконавчого збору, не дотримав строку, наданого для виконання рішення, та не врахував добровільне виконання боржником рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, оскільки виконавчий лист у справі № 424/2018 носить зобов'язальний характер. Вказаний виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання шляхом прийняття, реєстрації, розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів. Отже, в цьому випадку, виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Також зазначає, що оскільки у встановлений законом строк для добровільного виконання рішення, позивачем не надано підтвердження повного виконання рішення суду, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та стягнуто виконавчий збір.

Представник позивача - Сущ О.П. у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов'язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка представника відповідача не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - Сущ О.П., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57520411 з виконання виконавчого листа № 424/2018, виданого 29.05.2018 Волинським окружним адміністративним судом, про зобов'язання ГУПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5 з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11.11.2015 та на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 04.05.2017 № 1266 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, пунктом 3 якої також постановив стягнути з позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. 26.10.2018 виніс також постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 57520411, відповідно до якої стягнув з боржника ГУПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 14892,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018 винесена без урахуванням та з порушенням пункту 3 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, так як виконавчий збір стягненню не підлягає у зв'язку із виконанням рішення суду за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2018 не були враховані приписи пункту 1 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, що виключають можливість стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

З цими висновками суду першої інстанції, не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі-Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно системного аналізу статей 26, 27 Закону № 1404-VIII, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов'язаний з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження держаний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Вирішення питання про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця, передбаченим ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІ.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає на безпідставне покликання позивача, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору винесена з порушенням норм п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII, оскільки, на думку пенсійного органу, виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, за змістом ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (далі-Закон № 4901-VI), дія цього Закону поширюється на випадки виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, за умови, якщо боржником є орган державної влади.

Згідно матеріалів справи, виконавчий лист № 424/2018 виданий 29.05.2018 (а. с. 8), боржником по справі є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, тобто орган державної влади. Разом з тим, вищезазначений виконавчий лист містить вимогу про зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в процесі виконання судового рішення.

Виконавчий лист у цій справі виданий на виконання рішення зобов'язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання шляхом перерахунку та виплати не доплаченої пенсії відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не стягнення періодичних платежів.

Отже, норми п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону «Про виконавче провадження» не поширюються на спірні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання, шляхом прийняття, реєстрації, розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів. Тому, виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону № 1404-VIII, а не закону № 4901-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 286/407/17 (К/9901/18047/18), постанові від 31.01.2019 у справі № 161/502/17 (К/9901/29829/18).

Враховуючи наведене, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем прийнято оскаржувану постанову у відповідності до Закону № 1404-VIII, а тому підстави для її скасування відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 140/2309/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. М. Багрій
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 25.02.2019