Справа № 826/11237/16
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа №826/11237/16

адміністративне провадження №К/9901/18970/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М., суддів: Анцупової Т.О., М.І. Гриціва.,

розглянув в порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта - Банк"

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року (суддя Аблов Є.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року (колегія у складі суддів: Кучми А.Ю., Аліменка В.О., Безименної Н.В.,) у справі №826/11237/16

за позовом Приватного підприємства "Лагуна"

до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича,

третя особа Публічне акціонерне товариство "Дельта - Банк",

про скасування записів - державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

І. РУХ СПРАВИ

1. З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося приватне підприємство «Лагуна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просить (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) суд: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2014 індексний номер: 12200537, 12200702 та від 07.04.2014 індексний номер: 12210564, 12210573, що прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем щодо зміни умов обтяження об'єкту із місцезнаходженням: АДРЕСА_1.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року, позов задоволено.

3. 27.07.2017 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга третьої особи, в якій вона просить скасувати на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року, відмовити у задоволенні позову.

4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2017 у зазначеній справі було відкрито провадження. 05.10.2017 надійшов відзив від Позивача.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.04.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", як кредитодавцем, та співвідповідачем: ОСОБА_4, як позичальником, було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 120 000,00 швейцарських франків, який зобов'язувався повернути в повному обсязі в строк до 25.04.2014 зі сплатою 8,99% річних. П.1.5. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 у банку. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", як іпотекодержателем, та приватним підприємством "Лагуна", як іпотекодавцем, 28.04.2007 був укладений договір іпотеки.

6. Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №12691829 від 25.05.2007 на підставі договору іпотеки внесено відповідний запис про обтяження, а також внесено реєстраційний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно п.1.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлова будівля кафе з перукарнею - нежитлові приміщення (цегла) в цілому, загальною площею 463,3 кв.м., які є власністю іпотекодавця та розташовані в АДРЕСА_1. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 0,1134 га, кадастровий номер 0:08:012:0003. За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки визначена в розмірі 1 916 955 грн.

7. Між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", як продавцем, та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. Відповідно до п.2.1. договору продавець погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погодився придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі. Згідно п.2.3. договору від 08.12.2011 права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця та з урахуванням інших зобов'язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі; зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами є виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами на дату закриття. Датою закриття розділу 1 договору від 08.12.2011 є 19 грудня 2011 року.

8. Зі змісту договору вбачається, що серед іншого, його додатками які свідчать про передачу прав вимог за кредитами є, зокрема, Перелік права вимоги за кредитами (додаток І), форма Акту приймання-передачі Прав вимоги за кредитами (додаток ПІ), та інше. На підставі договорів купівлі - продажу прав вимоги від 08.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергієм Павловичем до державного реєстру іпотек були внесені реєстраційні записи/зміни щодо іпотекодержателя спірного майна, а саме - внесено ПАТ «Дельта Банк» як нового іпотекодержателя (№12210564 від 07.04.2014 та №12200537 від 05.04.2014).

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - перереєстрація іпотеки не відповідають вимогам закону у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії з майном. Крім того, на думку позивача, документом, що підтверджує перехід речового права на нерухоме майно в спірній ситуації має бути додатковий договір або додаткова угода про внесення змін до договору іпотеки.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Оцінюючи доводи та заперечення сторін, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків про наявність підстав для задоволення позову. Така позиція зумовлена тим, що згідно абзацу 2 частини п'ятої ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

11. Матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі - продажу прав вимоги від 08.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергієм Павловичем до державного реєстру іпотек були внесені реєстраційні записи/зміни щодо іпотекодержателя спірного майна, а саме - внесено ПАТ «Дельта Банк» як нового іпотекодержателя (№ 12210564 від 07.04.2014 та № 12200537 від 05.04.2014). Враховуючи, що відповідач не вчиняв жодної з перелічених у статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальних дій з об'єктом нерухомості, зокрема, не посвідчував договір купівлі-продажу прав вимоги за іпотечним договором, то відповідач не мав передбачених законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна. Тобто, відповідні нотаріальні дії та державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена різними нотаріусами та в різний час. Станом на час прийняття оскаржуваних рішень у відповідача були відсутні повноваження для вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації обтяження згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 в контексті Закону №1952-IV.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Третя особа у касаційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення. На момент укладення договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами діюче законодавство України не передбачало обов'язку реєстратора щодо внесення про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою або відступлення прав за іпотечним договором до Державного реєстру іпотек в день укладення договору та тим самим нотаріусом, який посвідчував цей договір.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування судових рішень та закриття провадження у справі.

14 Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

15. Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних.

16. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

17. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

18. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

19. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

20. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

21. Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

22. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

23. Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

24. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

25. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

26. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

27. Враховуючи встановлені судами обставин справи, спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням Позивачем договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - об'єкту із місцезнаходженням: АДРЕСА_1, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

28. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 826/1656/18, від 17.04.2018 у справі № 815/6956/15, від 21.03.2018 у справі № 802/1792/17-а і Суд не вбачає підстав для відступу від неї.

29. Враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, Суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів. Цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини спрямовані на захист цивільного права позивача.

30. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

31. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

32. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

33. Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

34. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Керуючись ст. 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта - Банк" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі № 826/11237/16 скасувати.

Провадження у справі №826/11237/16 закрити.

Повідомити позивачу, що справу може бути розглянуто в порядку господарського судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя М.І. Гриців