Справа № 820/6033/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

21.02.2019 р. № 820/6033/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мельникова Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2 та зобов'язати Відділ Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області закрити Поземельну книгу на вищезазначену земельну ділянку;

- скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між орендарем - ОСОБА_3 і орендодавцем - Червонохвильською сільською радою від 16.03.2007, та державну реєстрацію договору суборенди землі укладеного між орендарем - ОСОБА_3 і суборендарем - ОСОБА_2 від 20.07.2016.

Ухвалою суду від 24.04.2017 року клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження в адміністративній справі № 820/6033/16 за позовом ОСОБА_1 до Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області, Відділу держгеокадастру Великобурлуцького району Харківської області, треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії - до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 616/67/17.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року поновлено провадження у справі №820/6033/16 за вищевказаним позовом зі стадії, на якій було зупинено провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

В подальшому, розгляд справи відкладено на 21.02.2019 року о 11:00 год.

Ухвалою суду від 21.02.2019 року замінено відповідача Відділ Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Позивач або представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Матеріали справи містять лист від представника відповідача, в якому останній просить суд розгляд справи здійснювати без присутності представника.

Представник Відділу держгеокадастру Великобурлуцького району Харківської області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а також надавши оцінку заявленим позовним вимогам, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за вищевказаним позовом, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 30.05.2014 року на підставі рішення Профспілкового Комітету Державного підприємства «Дослідне господарство «Червона Хвиля» №18 від 30.05.2014 року було видано ордер на право зайняття житлового приміщення загальною площею 74,4 кв. м., яке складається: з кухні - 25 кв. м., кімнати - 49,4 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Як вказано позивачем зазначене приміщення, а саме: їдальня разом зі стічною ямою, інвентарний номер НОМЕР_1 було переведено до житлового фонду за згодою Національної академії аграрних наук №10.2-28/35 від 22.01.2014 року.

В подальшому, позивачу відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду від 19.06.1992 № 2482-ХІІ, згідно із наказом Державного підприємства «Дослідне господарство «Червона Хвиля» від 24.07.2014 року зазначений будинок за адресою: АДРЕСА_1 був переданий у приватну власність та оформлено свідоцтво на право власності на житло.

На підтвердження здійснення у встановленому законодавством порядку реєстрації права приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Великобурлуцький район, АДРЕСА_1 позивачем до суду надано копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 17.05.2016 року.

Як вказано позивачем у позовній заяві, відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 24.07.2014 року загальна площа будинку становить 74,4 кв.м., характеристика будинку та його обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Відповідно до технічного паспорту житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська обл., Великобурлуцький район, АДРЕСА_1 у належному позивачу будинку є каналізація, яка була проведена з будинку до стічної (каналізаційної) ями, яка розташована безпосередньо біля будинку.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ 25.05.2016 року звернулась до Червонохвильської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку за вищезазначеною адресою, проте отримала відмову.

При цьому, як вказано позивачем, Червонохвильською сільською радою рішенням VIII сесії VII скликання Червонохвильської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 15 червня 2016 року №64-VII надано згоду на передачу землі площею 0,0018 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер: НОМЕР_2 в суборенду ОСОБА_2, а відповідно до договору суборенди землі від 20.07.2016 року орендарем є ОСОБА_3, яка надає в строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності, житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, суборендарю ОСОБА_2.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що земельна ділянка площею 0,0018 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 знаходиться у користуванні орендаря на підставі договору оренди землі від 16.03.2007 року, де орендодавцем є Червонохвильська сільська рада, яка рішенням XXX сесії IV скликання від 23 грудня 2005 року передала земельну ділянку в оренду ОСОБА_3

Судовим розглядом справи встановлено, що договір оренди землі зареєстрований у Великобурлуцькому районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» Харківської області, про що у Державному реєстрі земель зроблено запис №03.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто на вищевказаній земельній ділянці, яка була передана орендодавцем - Червонохвильською сільською радою у користування орендарю знаходиться каналізація, яка була проведена з належного позивачу будинку до стічної (каналізаційної) ями, яка розташована безпосередньо біля будинку. Отже, як вказано позивачем на момент отримання свідоцтва на право власності на житло, що відбулося 24.07.2014 року, та технічного паспорту, в якому зазначені характеристики даного будинку, а також який є частиною цього свідоцтва, до позивача як до набувача перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщені об'єкти права власності, а саме: житловий будинок та каналізаційна (вигрібна) яма.

Таким чином, як вказано позивачем Червонохвильська сільська рада неправомірно, без її згоди, порушуючи право позивача на користування земельною ділянкою, яке перейшло до неї від попереднього користувача - ОСОБА_3, з набуттям у власність вищевказаних об'єктів, незаконно дала згоду на передачу землі площею 0,0018 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2 в суборенду ОСОБА_2, що призвело до незаконного зруйнування суборендарем ОСОБА_2 належної позивачу каналізаційної ями.

Зазначені обставини, що фактично спричинили, на думку позивача, порушення її прав свідчать про наявність підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2 із зобов'язанням Відділу Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області закрити Поземельну книгу на вищезазначену земельну ділянку; а також скасування державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між орендарем - ОСОБА_3 і орендодавцем - Червонохвильською сільською радою від 16.03.2007, та договору суборенди землі укладеного між орендарем - ОСОБА_3 і суборендарем - ОСОБА_2 від 20.07.2016.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Між тим, оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Суд зазначає, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію земельної ділянки та договорів оренди і суборенди, не мали публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачами оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав інших осіб, а не позивача.

Враховуючи наведені позивачем обґрунтування позовних вимог, суд зазначає, що останній фактично вказує на наявність у нього прав власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок та вигрібна (каналізаційна) яма. При цьому, здійснення державної реєстрації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2 та державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між орендарем - ОСОБА_3 і орендодавцем - Червонохвильською сільською радою, від 16.03.2007 та договору суборенди землі, укладеного між орендарем - ОСОБА_3 і суборендарем - ОСОБА_2, від 20.07.2016, оскільки порушує, на думку позивача, її право власності.

Також суд зазначає, що як встановлено судом державна реєстрація земельної ділянки та договорів оренди і суборенди здійсненна не за участі позивача, а отже остання не була заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявами інших осіб, а отже такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію з дотриманням вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, записи в державному реєстрі прав.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а оскарження позивачем державної реєстрації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2 та державної реєстрації договору оренди землі від 16.03.2007 та договору суборенди землі від 20.07.2016 безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо права власності позивача із особою, яка не заперечує законності дій по проведенню державної реєстрації земельної ділянки та договорів оренди і суборенди. Вказане свідчить про те, що такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16.

Суд зазначає, що згідно із положеннями частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що спір пов'язаний із реалізацією цивільного права фізичної особи, згідно зі статтею 19 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.04.2018 року у справі №817/1048/16.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що даній спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративного суду.

При цьому, суд зазначає, що враховуючи вище зазначене в даному випадку наявний спір про право між позивачем та фізичними особами, за заявами яких вчинено зазначену державну реєстрацію, а отже останній слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Згідно із п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутись із відповідним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.