Справа № 810/2158/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2158/17 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) (далі Відповідач, в/ч НОМЕР_2 ), третя особа Міністерство оборони України (далі Третя особа, Міноборони України), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність військових посадовців в/ч НОМЕР_2 , яка виразилась в невиконанні п. 6.14 Наказу № 402 Міністерства оборони України від 14.08.2016 року, що призвело до видачі незаконного наказу від грудня 2016 про виведення в розпорядження командира сержанта ОСОБА_1 , діловода тилу;

- визнати протиправною бездіяльність військових посадовців в/ч НОМЕР_2 , яка виразилася в порушенні п. 3 Наказу № 333 Міністерства оборони України від 26.05.2014 року, а саме у відмові зробити виправлення в наказі № 13-РС від 23.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України, вказати перераховану календарну і пільгову вислугу, направити особову справу і надати йому виправлений наказ в оригіналі;

- визнати протиправною бездіяльність військових посадовців в/ч НОМЕР_2 , яка виразилася в порушенні Наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2018 року, а саме розділу Х: здійснити перерахунок та доплату грошового забезпечення, починаючи з вересня 2016 року до дати звільнення (23.02.2017 року); здійснити перерахування та виплату на оздоровлення, одноразової відпустки за 2016-2017 року, компенсації за форму, виплати на оздоровлення, одноразової допомоги по звільненню та інших додаткових обов`язкових виплат при звільненні;

- визнати протиправною бездіяльність військових посадовців в/ч НОМЕР_2 , яка виразилася в порушенні п. 3 Наказу № 333 Міністерства оборони України від 26.05.2014 року, що призвело до незаконної відмови у інформуванні та нереагуванні на його запити та запити Бориспільсько-Баришівського ОМВК про розрахунки належних йому грошових виплат і ненадання необхідних документів для нарахування пенсії;

- зобов`язати військових посадовців в/ч НОМЕР_2 , керуючись п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, відкликати та письмово підтвердити недійсність неправдивої і ганьбливої інформації, викладеної в характеристиці від 23.02.2017 року на його ім`я, яку було надано йому при звільненні;

- зобов`язати військових посадовців в/ч НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 перероблені оригінали документів, необхідних для призначення пенсії: грошові атестати, довідки про додаткові види грошового забезпечення, довідки про участь в АТО (витяги з секторальних наказів), перероблений на належний витяг з наказу № 13-РС з обчисленою календарною і пільговою вислугою у Збройних Силах України;

- зобов`язати військових посадовців в/ч НОМЕР_2 зробити запис у його трудовій книжці про знаходження його у лавах Збройних Сил України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року закрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності командира в/ч НОМЕР_2 , яка виразилась у невиконанні п. 6.14 Наказу № 402 Міністерства оборони України від 14.08.2016 року та в частині зобов`язання командира в/ч НОМЕР_2 , керуючись п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, відкликати та письмово підтвердити недійсність неправдивої і ганьбливої інформації, викладеної в характеристиці від 23.02.2017 року на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність командира в/ч НОМЕР_2 , яка виразилась у відмові зробити виправлення в наказі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23.02.2017 року № 13-РС щодо зазначення перерахованої календарної і пільгової вислуги;

- визнано протиправною бездіяльність командира в/ч НОМЕР_2 , яка виразилася в порушенні розділу Х Наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2018 року щодо здійснення перерахунку та доплати грошового забезпечення, починаючи з вересня 2016 року до дати звільнення (23.02.2017 року); здійснення перерахування та виплату на оздоровлення, відпустки за 2016-2017 року, компенсації за форму, виплати на оздоровлення, одноразової допомоги по звільненню та інших додаткових обов`язкових виплат при звільненні;

- визнано протиправною бездіяльність командира в/ч НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 16.03.2017 року та не надання відповіді на запити Бориспільського ОМВК від 23.02.2017 року № 3/25/401 та від 03.07.2017 року № 3/2/614.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем безпідставно не забезпечено розрахунок вислуги років Позивача у календарному та пільговому обчисленні, невірно розраховано період проходження служби 19 місяців замість 20-ти, не забезпечено розгляд рапортів ОСОБА_1 щодо здійснення компенсації за неотримане речове майно, а також рапорту щодо надання документів, необхідних для призначення пенсії.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд підкреслив, що вимоги про зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими, оскільки Позивач визнавати протиправними дії Відповідача не просив, доказів відмови у внесенні записів до трудової книжки не надав, як і не підтвердив обіймання посади діловода тилу, а не старшого стрільця.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить:

- скасувати його;

- звільнити в/ч НОМЕР_2 від обов`язку здійснити перерахування та доплати грошового забезпечення польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ), яка виразилася у порушенні розділу Х Наказу Міністра оборони України від 11.06.2018 року №260;

- зобов`язати мобілізованого сержанта ОСОБА_1 надати до в/ч НОМЕР_2 копію рапорта про компенсацію за речове майно;

- зобов`язати мобілізованого сержанта ОСОБА_1 надати до в/ч НОМЕР_2 речовий атестат відповідно до якого буде нарахована грошова компенсація за неотримане речове майно;

- зобов`язати повернути сплату судового збору від 20.12.2018 року №2 у сумі 2 880,00 грн. сержанта ОСОБА_1 ;

- постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх позиції з урахуванням уточнень до апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою, що ОСОБА_1 було нараховано та виплачено на картковий рахунок належне грошове забезпечення на день виключення зі списків особового складу згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 . Крім того, судом не було зазначено, за яким наказом необхідно зобов`язати в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахування та виплату компенсації за форму ОСОБА_1 . Окремо наголошує, що особа, протиправну бездіяльність якої щодо нерозгляду рапорту Позивача від 16.03.2017 року визнано оскаржуваним судовим рішенням, на даний час звільнено, а відповіді на запити Бориспільського ОМВК військовою частиною НОМЕР_2 були надані.

Після усунення визначених в ухвалі від 10.12.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.02.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, наполягає на неприйнятті до розгляду уточнень до апеляційної скарги, а також притягненні до відповідальності винних посадових осіб в/ч НОМЕР_2 , які засвідчували сфальшовані документи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що Відповідачем в апеляційній скарзі безпідставно заявлено позовні вимоги до Позивача, до неї додані документи, які без об`єктивних на те причин не подавалися до суду першої інстанції. Крім того, вказує, що розрахунок з Позивачем проведено не до дня звільнення від обов`язків, а пізніше. Стверджує, що суд не зобов`язаний встановлювати, за яким наказом військова частина повинна здійснити перерахування компенсації за неотриману форму військовослужбовцям. Звертає увагу, що документи на запит Бориспільського ОМВК направлені в/ч НОМЕР_2 несвоєчасно, що позбавило ОСОБА_1 можливості своєчасно отримати пенсію.

У судовому засіданні представник Третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Позивач наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги в/ч НОМЕР_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, наказом військового комісара Бориспільсько-Баришівського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області від 23.06.2015 року № 40 сержант запасу ОСОБА_1 призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період у складі команди В 0213 15.05.2015 року (т. 1 а.с. 122-123).

У зв`язку з незадовільним станом здоров`я Позивача згідно направлення командира в/ч В-2317 від 07.09.2016 року № 1261 направлено для проходження військово-лікарської комісії в 59 мобільний військовий госпіталь м. Сєверодонецьк (т. 1 а.с. 6). При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 після прибуття до м. Сєверодонецьк для проходження ВЛК було рекомендовано лікуватися в умовах військово-медичного клінічного центру.

Крім того, з пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що через стан здоров`я Позивачем було прийнято рішення лікуватися в Київському ГВМКЦ, де він лікувався з 14.09.2016 року по 22.09.2016 року, про що останній повідомив командира своєї військової частини засобами телефонного зв`язку.

Водночас, командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 прийнято наказ від 19.12.2016 року № 335, яким пунктом 3 якого приписано увільнити від займаних посад у зв`язку із зарахуванням у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти (т. 1 а.с. 154).

На підставі цього наказу, як встановлено судом першої інстанції зі змісту заперечень Відповідача, Позивачу було зупинено всі виплати грошового забезпечення.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 22.02.2017 року № 50 скасовано пункт 3 аказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19.12.2016 року № 335 та зараховано сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти, до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення (т. 1 а.с. 153).

Крім того, даним наказом приписано:

- виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 з 19 по 31 грудня 2016, 01 по 30 січня, 01 по 22 лютого 2017 в розмірі 60 % від посадового окладу з урахуванням окладу військового звання та надбавки за вислугу років;

- виплачувати премію згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року з 19 по 31 грудня 2016, 01 по 30 січня, 01 по 22 лютого 2017 в розмірі в розмірі 630 % від посадового окладу;

- виплачувати щомісячну додаткову грошову винагороду з 19 по 31 грудня 2016, 01 по 30 січня, 01 по 22 лютого 2017 в розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення.

У подальшому командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 прийнято наказ від 23.02.2017 року № 13-РС (т. 1 а.с. 23), яким сержанта ОСОБА_1 старшого стрільця 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти звільнено з військової служби в запас відповідно до п. «б» (за станом здоров`я), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також направлено для зарахування на військовий облік до Бориспільсько-Баришівського ОМВК Київської області.

Крім того, у даному наказі зафіксовано, що: відпустку за 2016 рік не використано; приписано виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік за 30 календарних днів; грошову допомогу на оздоровлення за 2017 рік не отримано; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік не отримано; приписано виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 за 19 повних місяців. Також зазначено, що вислуга у Збройних Силах України станом на 23.02.2017 року становить: календарна 03 роки, 01 місяців, 22 дні, пільгова не обчислювалась.

Згідно розрахунку при звільненні в запас грошове забезпечення Позивача складає 33 214 грн. 39 коп. (з урахуванням утриманих податків).

Розрахунок проводився відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та наказу Міністра оборони України від 27.0.2016 № 44

Зазначене грошове забезпечення, як встановлено судом першої інстанції, Позивачем отримано у березні 2017 року.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року №260, Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної соціальної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисті інформації і Управління державної охорони грошової компенсації за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178, прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки пільгового обчислення вислуги років Відповідачем не проведено, розрахунок періоду служби здійснено не вірно, а рапорти Позивача про компенсацію неотриманого речового майна та щодо направлення документів на запит Бориспільсько-Баришівського ОМВК військовою частиною не розглянуті.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно п. 3.1 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333 (далі Інструкція №333) особові справи осіб рядового, сержантського і старшинського складу складаються в одному примірнику: у військовій частині - на кандидатів для проходження військової служби за контрактом, що закінчують строкову службу; у військовому комісаріаті - на кандидатів, які оформляються для проходження військової служби за контрактом.

Згідно п. 3.3. Інструкції № 333 особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів. Переліки атестаційних та додаткових матеріалів наведені в пунктах 3.6, 3.7 цієї глави. Основним документом особової справи є Послужний список.

Приписи п. 3.15 вказаної Інструкції визначають, що перші примірники особових справ офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу перед звільненням із військової служби направляються до кадрових органів за підпорядкованістю для підготовки їх до проведення розрахунку вислуги років військової служби.

За рішенням начальників кадрових органів для розрахунку вислуги років військової служби офіцера використовується другий примірник особової справи.

Перед відправленням особових справ до фінансових органів усі періоди військової служби у рядках 8, 9 послужного списку повинні бути ретельно перевірені та звірені з відомостями автобіографій, атестаційних та додаткових документів, підтверджені наказами або відповідними документами.

Усі оригінали документів та їх копії обов`язково підшиваються до особової справи.

Після уточнення та підтвердження відомостей про проходження військової служби записи в рядках 8 та 9 послужного списку засвідчуються підписом начальника кадрового органу та гербовою печаткою.

Після складення фінансовим органом розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію особові справи з розрахунком повертаються до військових частин за місцем служби.

Перед звільненням із військової служби військовослужбовець повинен бути ознайомлений із записами в послужному списку та з розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію.

Після видання наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця в рядок 8 записуються формулювання наказу про звільнення, у тому числі за якою статтею Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про право носіння військової форми одягу (якщо це було вказано в наказі про звільнення), вислугу років у календарному та пільговому обчисленнях, військовий комісаріат, куди підлягає направленню для постановки на військовий облік, вид заохочення, номер і дата наказу по стройовій частині про виключення зі списків особового складу частини. У цьому самому рядку зазначається, на яких посадах можна використовувати військовослужбовця в особливий період. У послужних списках других примірників особових справ офіцерів зазначаються номери військово-облікових спеціальностей, за якими доцільно їх обліковувати в запасі. До перших примірників особових справ військовослужбовців, звільнених із правом на пенсійне забезпечення, залучаються: розрахунок вислуги років (страховий стаж) військовослужбовця на пенсію, свідоцтва про хворобу, витяги з наказів по особовому складу про звільнення та виключення зі списків військової частини та всіх видів забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням перерахувати календарну та пільгову вислугу у Збройних Силах України (т. 1 а.с. 22, 25-26). Разом з тим, Київський окружний адміністративний суд обґрунтовано підкреслив, що жодної відповіді на звернення ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_2 надано не було.

У контексті наведеного колегія суддів вважає вірно посилання суду першої інстанції на те, що особова справа ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин перебувала у в/ч НОМЕР_2 , що, у свою чергу нівелює посилання останньої про неможливість приведення документів Позивача у відповідність до вимог чинного законодавства.

З урахуванням наведеного суд прийшов до правильного висновку про протиправність бездіяльності командира в/ч НОМЕР_2 , яка виразилась у відмові зробити виправлення в наказі командира військової частини польова пошта В-2317 від 23.02.2017 року № 13-РС щодо зазначення перерахованої календарної і пільгової вислуги.

Надаючи оцінку позиції Київського окружного адміністративного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військових посадовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ), яке виразилося в порушенні Наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2018, а саме розділу Х: здійснити перерахунок та доплату грошового забезпечення, починаючи з вересня 2016 до дати звільнення (23.02.2017); здійснити перерахування та виплату на оздоровлення, одноразової відпустки за 2016-2017 роки, компенсації за форму, одноразової допомоги по звільненню та інших додаткових обов`язкових виплат при звільненні, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до розділу Х Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 260 від 11.06.2008 року (далі Інструкція № 260), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні), виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали.

Грошове забезпечення у цьому разі обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Грошове забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у пункті 10.1 цієї Інструкції, після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні й у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою виплачується, якщо таке перебування передбачене законодавством та продовжене рішенням командира з`єднання, керівника органу військового управління вищого рівня на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії).

Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають на лікуванні в лікарняних закладах чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, посадові оклади виплачуються за весь період перебування на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), на яких у період їх перебування на лікуванні чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою надійшли накази про звільнення з військової служби, грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому пунктом 37.2 цієї Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту розрахунку (т. 1 а.с. 75), при звільненні Позивачу до грошового забезпечення було враховано: оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавка за вислугу років 10%, надбавка за виконання особливо важливих завдань 50%, премія 630% від посадового окладу, щомісячна додаткова грошова винагорода 60%.

Крім того, згідно пояснень в/ч НОМЕР_2 , які не заперечуються Позивачем, на день звільнення (23.02.2017 року) ОСОБА_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення та додаткових виплат, а саме нараховано грошове забезпечення за грудень 2016, січень 2017, лютий 2017 (23 дні), компенсація за невикористану відпустку за 2017 рік, грошова допомога на оздоровлення за 2017, вихідна допомога при звільненні 4% за 19 місяців служби.

Разом з тим, перевіряючи правильність таких розрахунків, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що відповідно до витягу з наказу військового комісара Бориспільсько-Баришівського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області від 23.06.2015 року № 40 ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації 23.06.2015 року. Водночас, виключено зі списків особового складу військової частини - 23.02.2017 року на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 13-РС).

Таким чином, період проходження служби ОСОБА_1 складає 20 місяців, що, у свою чергу, свідчить, що розрахунок вихідної допомоги, виходячи з 19 місяців служби, проведено в/ч 4210 помилково, а відтак останньою допущено бездіяльність щодо не перерахунку та виплати вихідної допомоги при звільненні з урахуванням 20 місяців служби.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що ні Позивачем, ні судом першої інстанції не спростовувалося твердження Відповідача про нарахування та виплату грошового забезпечення в сумі, визначеній згідно наявного у матеріалах справи розрахунку. Однак невірне обрахування періоду служби Позивача свідчить про правильність посилання Київського окружного адміністративного суду про ненарахування та невиплату його у повному обсязі.

Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 звертався до командира в/ч п/п В 2317 з рапортом від 16.03.2017 року, в якому просив, зокрема, поновити нарахування та здійснити виплату грошового забезпечення починаючи з грудня 2016 по 23.02.2017 року; виправити наказ №13-РС, перерахувати календарну та пільгову вислугу; нарахувати та здійснити виплату компенсації за невикористані відпустки за 2016-2017 роки, компенсацію за форму, виплатити кошти на оздоровлення та одноразову грошову допомогу при звільненні, а також інші додаткові виплати (т. 1 а.с. 25-26).

Водночас, жодних належних і допустимих доказів забезпечення розгляду зазначеного рапорту та прийняття будь-якого рішення за його наслідками в/ч НОМЕР_2 до суду не надано. Викладене, у свою чергу, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності командира в/ч НОМЕР_2 , яка виразилася в порушенні розділу Х Наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року щодо здійснення перерахунку та доплати грошового забезпечення, починаючи з вересня 2016 року до дати звільнення (23.02.2017 року); здійснення перерахування та виплату на оздоровлення, відпустки за 2016-2017 року, компенсації за форму, виплати на оздоровлення, одноразової допомоги по звільненню та інших додаткових обов`язкових виплат при звільненні.

Твердження Апелянта про те, що судом першої інстанції не було зазначено, на підставі якого наказу Міністра оборони України необхідно здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за форму судовою колегією оцінюється критично, оскільки відповідне мотивування з посиланням на наказ Міноборони України від 11.06.2008 року №260 міститься в оскаржуваному рішення.

Посилання в/ч НОМЕР_2 на те, що особа, протиправну бездіяльність якої щодо нерозгляду рапорту Позивача від 16.03.2017 року встановлено у рішенні суду, звільнена, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в указаній частині відсутні, судовою колегією оцінюється критично.

Так, у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, допущення протиправної бездіяльності щодо нерозгляду рапорту Позивача посадовою особою Відповідача, звільненою у подальшому, не може мати наслідком уникнення суб`єкта владних повноважень від виконання своїх обов`язків.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що, як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 неодноразово звертався з рапортами до в/ч НОМЕР_2 з проханням надати інформацію та документи, а також поновити нарахування та здійснити виплату грошового забезпечення та компенсаційних виплат.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що т.в.о. військового комісара Бориспільського ОМВК 23.02.2017 року (т. 1 а.с. 29) та 03.04.2017 року (т. 1 а.с. 30) звертався до в/ч п/п НОМЕР_1 з проханням надати документи, які необхідні для оформлення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Однак, Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів розгляду зазначених рапортів та звернень. Посилання Апелянта на те, що відповіді на запити Бориспільського ОМВК були надані листом від 20.07.2017 року №424 судовою колегією оцінюється критично, оскільки жодними документами не підтверджені.

Відтак, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності командира в/ч НОМЕР_2 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 16.03.2017 року та не надання відповіді на запити Бориспільського ОМВК від 23.02.2017 року № 3/25/401 та від 03.04.2017 року № 3/2/614 є правильним.

Щодо вимог Апелянта: звільнити в/ч НОМЕР_2 від обов`язку здійснити перерахування та доплати грошового забезпечення польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ), яка виразилася у порушенні розділу Х Наказу Міністра оборони України від 11.06.2018 року №260; зобов`язати мобілізованого сержанта ОСОБА_1 надати до в/ч НОМЕР_2 копію рапорта про компенсацію за речове майно; зобов`язати мобілізованого сержанта ОСОБА_1 надати до в/ч НОМЕР_2 речовий атестат відповідно до якого буде нарахована грошова компенсація за неотримане речове майно; зобов`язати повернути сплату судового збору від 20.12.2018 року №2 у сумі 2 880,00 грн. сержанта ОСОБА_1 , судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, по-перше, заявлення позовних вимог до Позивача Відповідачем на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не допускається, по-друге, КАС України не передбачає стягнення з фізичної особи на користь суб`єкта владних повноважень судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

При цьому, щодо вимог ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності винних посадових осіб в/ч НОМЕР_2 , які засвідчували сфальшовані документи, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що наявними у матеріалах справи доказами відповідні факти не підтверджуються.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 20» лютого 2019 року.