Справа № 823/1608/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1608/17 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року, що прийнята о 15 год. 20 хв. у місті Києві (повний текст складений 22 грудня 2018 року), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень- рішень та вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 17.07.2017 №№, , ;

- вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2017 №Ф-.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога є правомірними та обґрунтованими.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.05.2015 (РНОКПП НОМЕР_3).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.02.2017 внесений запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 за власним рішенням.

Наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 18.04.2017 №653 на підставі підп.78.1.7. п.78.1. ст.78, п.79.1., 79.2., ст.79 Податкового кодексу України (далі - ПК) призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_4 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25.07.2015 по 02.06.2017. Термін проведення перевірки визначено з 24.04.2017 до 28.04.2017.

Згідно з наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 28.04.2017 №745 термін перевірки змінено у період з 15.05.2017 до 19.05.2017.

Наказ відповідача від 18.04.2017 №633, яким призначено проведення перевірки позивача, та повідомлення від 18.04.2017 №107/28-00-13-0118 про дату початку та місце проведення перевірки направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (19631, Черкаська обл., Черкаський район, с. Дубіївка, вул. Алексєєва, 53). Однак, вказані документи не вручені та повернулись до Головного управління ДФС у Черкаській області 22.05.2017 за закінченням терміну зберігання.

За результатами перевірки складено акт від 02.06.2017 №231/23-00-13-0317/, яким за позивачем встановлено порушення:

- пп.164.1.1 п.164.1 ст.164, п.177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1250701,26 грн. в т.ч.: за 2015 рік - на 1240403,19 грн., за 2016 рік - на 10298,07 грн.;

- п.п.1.2 п. 1 ст.7 та абз. 3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове-державне соціальне страхування на загальну суму 53 644,26 грн. в т.ч. за 2015 рік на суму 40 330,6 грн., за 2016 рік - на 13 313,66 грн.;

- 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст.183, п. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК внаслідок чого занижено податок на додану вартість за період з 27.05.2015 по 02.06.2017 у сумі 1023931 грн., в т.ч. за вересень 2015 року в сумі 216129 грн., жовтень 2015 року в сумі 157902 грн., листопад 2015 року в сумі 208593 грн., грудень 2015 року в сумі 428654 грн., лютий 2016 року в сумі 4851 грн., березень 2016 року в сумі 7802 грн.;

- ст. 163, ст. 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК у результаті чого визначено занижену суму військового збору на загальну суму 94 117,6 грн. в т.ч. за 2015 рік в сумі - 93 209,85 грн, за 2016 рік в сумі 907,75 грн.

На підставі висновків акту перевірки прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 № про збільшення грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 117 647 грн., в тому числі 94 117,6 грн. основного платежу та 23 529,4 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 279 914 грн., в тому числі 1 023 931 грн. основного платежу та 255 983 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 563 376,58 грн., в тому числі 1 250 701,26 грн. основного платежу та 312 675,32 грн. штрафних санкцій;

- рішення від 17.07.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 9 397,49 грн., в результаті нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ) в розмірі 53 644,26 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2017 №Ф-, якою ГУ ДФС у Черкаській області вимагає сплатити ЄСВ в розмірі 53 644,26 грн.

Не погодившись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що акт перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі рішення не можуть бути визнані правомірними.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пункту 79.1 статті 79 ПК документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

За змістом пункту 79.2 статті 79 ПК документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як зазначено у пункту 86.1 статті 86 ПК результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника (пункт 86.10 статті 86 ПК).

У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Водночас, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо проведення невиїзної документальної перевірки. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог ПК щодо призначення та проведення перевірки платника податків призводить до відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до частини першої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, який підтримав також і Верховний Суд у постановах від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14 та ін.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною четвертою статті 78 КАС передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 у справі №823/1606/17 визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області по проведенню стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 27.05.2015 по 28.04.2017, згідно з наказами Головного управління ДФС у Черкаській області від 18.04.2017 № 653, від 28.04.2017 № 745 та оформлення результатів такої перевірки актом від 02.06.2017 № 231/23-00-13-0317/.

Відповідно до частини першої статті 325 КАС постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, враховуючи встановлену судом протиправність наказів про призначення спірної перевірки та акту перевірки, складеного за результатами її проведення, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо проведення такої перевірки та прийняті за її результатами акти індивідуальної дії - податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу є протиправними, а отже суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на правомірність проведення перевірки позивача колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини, як зазначалося, не підлягають доказуванню у даній справі.

Відхиляються також посилання відповідача на порушення, встановлені у ході проведення перевірки позивача, оскільки ці обставини, як зазначалося, встановлені з порушенням порядку, встановленого законом, а тому не можуть бути прийняті судом.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 21.02.2019.