Справа № 360/357/19
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/357/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Широка К. Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПОРУ

1. 25 січня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Біловодське ОУПФУ), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Біловодського ОУПФУ щодо припинення виплати з 01.03.2016 по 31.07.2018 (з 01.03.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.07.2018) пенсії позивачу;

- зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії за минулий час з 01.03.2016 по 31.07.2018 (з 01.03.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.07.2018) з урахуванням (доплат, перерахунків) позивачу з моменту припинення (з 01.03.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.07.2018 року) негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

2. Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, пенсіонером за віком та перебуває на обліку у відповідача. З 01.04.2017 виплату пенсії було припинено. Копії рішення або розпорядження органу Пенсійного фонду щодо підстав припинення виплати пенсії позивач не отримував. У березні 2018 року звернувся до Біловодського ОУПФУ з проханням відновити виплату пенсії. За період з 01.03.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.07.2018 пенсію позивач не отримав. 16.11.2018 позивач отримав письмову відповідь від Біловодське ОУПФУ про те, що виплата поточної пенсії йому поновлено з серпня 2018 року у місячному розмірі. З 01.03.2016 виплата пенсії призупинена на підставі списків наданих Службою безпеки України. Пенсію за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 нараховано на окрему додаткову відомість. За період з 01.03.2016 по 28.02.2018 пенсію буде виплачено після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплаті пенсій, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 "Про внесення змін до Постанови КМУ від 08.06.2016 року 365". З посиланням на норми Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач вважає відмову відповідача неправомірною, та такою, що порушує його конституційні права.

3. Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву (а. с. 33-36). В обґрунтування своєї позиції зазначив, в листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік пенсійної справи. З вересня 2015 року позивача взято на облік до Біловодського ОУПФУ. Позивач пенсію отримував з 01.02.2015 по 29.02.2016 та з 01.08.2018 по сьогодні. З 01.03.2016 виплата пенсії була призупинена на підставі списків, наданих Службою безпеки України. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365» заборгованість пенсії за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 нарахована та включено в додаткову відомість. Борг з 01.03.2016 по 28.02.2018 буде виплачено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. З огляду на вищенаведене, Біловодське ОУПФУ вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до управління необґрунтованими.

4. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 1-2).

5. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 31, 32). Позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності (а. с. 11).

6. Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

ІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 (а. с. 14-18), ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 (а. с. 19).

8. Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить копія його пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (а. с. 13).

9. Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.03.2018 № 28013 місцем проживання/перебування позивача є: АДРЕСА_2 (а. с. 22).

10. Відповідно до інформації, зазначеної в відзиві на позовну заяву від 21.02.2019 вих. № 928/07-18 позивача взято на облік з вересня 2015 року. З 01.03.2016 виплата пенсії була призупинена на підставі списків, наданих Службою безпеки України (а. с. 33-36).

11. З інформації наданої Біловодським ОУПФУ в відзиві на позовну заяву від 21.02.2019 вих. № 928/07-18 та доданих до нього довідок вбачається наявність заборгованості з виплати пенсії позивачу за період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року до 31 липня 2018 року (а. с. 33-36, 37, 38).

12. Спірним питанням цієї справи є правомірність невиплати відповідачем заборгованості по пенсії.

ІІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості (ст. 46 Конституції України).

14. Згідно частини 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

15. Європейська соціальна хартія (переглянута), яка набрала чинності для України 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

16. Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

17. У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

18. Відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

19. У статті 49 Закону № 1058-IV зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

20. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України"

21. Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

22. Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

23. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

24. Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

25. В рамках адміністративного судочинства (ст. 4 КАС України):

дії - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

26. Пунктом першим частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

IV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

27. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, відповідно до яких суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України". Враховуючи наведене позивачу не сплачено заборгованості за минулий період. За змістом конституційних норм (статті 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

28. Суд вважає таку позицію неприйнятною, оскільки конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

29. Судом встановлено, що жодних змін у Закон № 1058 з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

30. У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

31. При цьому, суд зауважує на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

32. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

33. Відповідно до висновків Конституційного Суду України в Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. В зазначеному рішенні суд зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлення цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

34. В зазначеному рішенні суд зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлено цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

35. Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

36. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на пенсійне забезпечення, яке відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачу у період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року до 31 липня 2018 року, без прийняття рішення про припинення виплати пенсії, отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

37. Під ефективним засобом (способом) захисту прав позивача необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

38. З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

39. Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що порушення права позивача на пенсійне забезпечення відбулось саме внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачу у період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року та зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року.

40. Що стосується вимоги позивача про визнання рішення протиправним та скасувати рішення Біловодського ОУПФУ щодо припинення виплати пенсії позивачу, з урахуванням того, що припинення виплати пенсії позивачу відбулось без прийняття обґрунтованого рішення, суд вважає що така вимога у повній мірі охоплюється визначеним судом способом захисту права позивача.

41. Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача утриматись від подальшого призупинення виплати пенсії, то суд не знаходить підстав для її задоволення, з огляду на наступне. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав (чи інтересів). Проте, вимога позивача про зобов'язання відповідача утриматись від подальшого призупинення виплати пенсії не є захистом порушеного права, а суд не може захистити права та обов'язки позивача на майбутнє. Відтак, у задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.

42. Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету, суд вважає необхідним допустити це рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

43. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

44. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

45. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією від 16.01.2019 № 1 (а. с. 3).

46. Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, лише з коригуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 768,40 грн стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати пенсії за віком за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Біловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92800, Луганська обл., Біловодський район, селище міського типу Біловодськ, вулиця Центральна, будинок 77, ) виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2) пенсію за віком за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2) за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92800, Луганська обл., Біловодський район, селище міського типу Біловодськ, вулиця Центральна, будинок 77, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

5. Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Ю. Широка