Справа № 440/483/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/483/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1В./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 /далі відповідач/ про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58164368 від 22 січня 2019 року.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що приватний виконавець виконавчого округу міста Київ ОСОБА_3 перевищила свої повноваження при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58164368 від 22 січня 2019 року, оскільки прийняла до виконання виконавчі документи з порушенням територіального принципу визначення місця проведення виконавчих дій, тобто не врахувала тієї обставини, що він зареєстрований та проживає у місті Полтаві та будь-яких доходів, рухомого та нерухомого майна у місті Києві не має /а.с. 5-8/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач позов не визнала та у відзиві на позовну заяву зазначила, що стягувачем, Акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_4" подано заяву про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 11979 від 10 грудня 2018 року за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника. Довідкою № 1_01 від 14 лютого 2019 року підтверджено, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № 5425, відкритого в АТ "Перший Український ОСОБА_4", який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4. Враховуючи положення статті 190 Цивільного кодексу України, грошові кошти є майном, а відтак виконавче провадження відкрито нею за місцем знаходження такого майна /а.с. 33-35/.

У судове засідання 19 лютого 2019 року відповідач не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання /а.с. 22/.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом першим частини третьої цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що відповідач у судове засідання не зявилася та про причини неявки суд не повідомила, суд визнав за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача.

Дослідивши письмові докази та заслухавши в якості свідка позивача, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта серії КН №525136, виданого Полтавським РВ УМВС України у Полтавській області 12 грудня 1997 року /а. с. 9-11/.

30 квітня 2013 року ОСОБА_1 запропоновано АТ «ОСОБА_5 Капітал», а останнім прийнято пропозицію укласти договір страхування та надати кредит із відкриттям та веденням рахунку /а.с. 36-37/.

На письмовій пропозиції (оферті) та кредитному договорі та договорі страхування №GP-4465022 міститься підпис ОСОБА_1В /а.с. 36-37/.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 підтвердив факт відкриття рахунку в АТ «ОСОБА_5 Капітал».

10 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 11979 /а.с. 38/.

Виконавчим написом № 11979 від 10 грудня 2018 року запропоновано звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1, який є боржником за кредитним договором №GP-4465022 від 30 квітня 2013 року, укладеним із АТ «ОСОБА_5 Капітал», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший Український ОСОБА_4», на заборгованість за кредитним договором №GP-4465022 від 30 квітня 2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 грудня 2017 року по 06 грудня 2018 року. Сума заборгованості складає 26719,28 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15087,89 грн; за комісією 9099,75 грн; за процентами 2531,64 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто плату із стягувача - ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» в розмірі 430,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сама, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4», складає 27149,28 грн /а.с. 38-39/.

За письмовою інформацією АТ «Перший Український ОСОБА_4» ( вих. №1_01 від 14 лютого 2019 року) у ОСОБА_1 (паспорт серії КН №525136, виданий Полтавським РВ УМВС України у Полтавській області 12 грудня 1997 року, іпн НОМЕР_1) є рахунок №5425 від 30 квітня 2013 року у валюті гривня, відкритий в АТ «Перший Український ОСОБА_4», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. З 21 грудня 2018 року банк є приватним акціонерним товариством у звязку зі зміною типу акціонерного товариства та назви банку (з Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» (ПАТ «ПУМБ») на Акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_4» (АТ «ПУМБ»)) /а.с. 59/

АТ «Перший Український ОСОБА_4», яке є правонаступником АТ «ОСОБА_5 Капітал», звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 із заявою (вих. №82220) про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №11979 від 10 грудня 2018 року (вх. №539) /а.с. 34/.

У заяві АТ «Перший Український ОСОБА_4» вказало, що місце знаходження майна (грошових коштів) боржника: картковий рахунок 5425, відкритий в АТ "Перший Український ОСОБА_4", який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, та просило у відповідності до вимог статей 3- 5, 19, 24, 28, пункту першого частини першої статті 26 та частини другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника /а.с. 34/.

За відкриття виконавчого провадження стягувачем АТ «ПУМБ» сплачено авансовий внесок у сумі 542,99 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру №145 від 15 січня 2019 року /а.с. 35/.

22 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП №58164368 щодо примусового виконання виконавчого напису №11979 від 10 грудня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованості у сумі 27149,28 грн /а.с. 42-43/.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58164368 від 22 січня 2019 року протиправною та бажаючи її скасувати, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року /далі - Закон №1404-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин /.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першої другої, шостої статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" №1403-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною першою статті 27 Закону №1403-VIII встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З аналізу наведених норм слідує, що право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, належить стягувачу. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться в межах його виконавчого округу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи у тому числі за місцезнаходженням майна боржника.

Визначення «майно» наведено у главі 13 Цивільного кодексу України, яка називається «Речі. Майно» та складається із статей 179 -193.

Відповідно до статей 179, 181, 190 цього Кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

У цій же 13 главі у статті 192 ЦК України розкрито поняття «гроші (грошові кошти)».

Отже, гроші (грошові кошти) в розумінні чинного законодавства є майном.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05 квітня 2001 року (далі - Закон №2346-III) визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Пунктами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону №2346-III встановлено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2018 року у справі №905/3542/15 (реєстраційний номер в ЄДРСР 76445253) зазначив, що «безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об'єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку» та залишив без змін судові рішення, постановлені у цій справі, якими у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва відмовлено з тих підстав, що приватний виконавець виконавчого округа міста Києва, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням безготівкових коштів (рахунків в банківських установах в місті Києві) діяв у відповідності до вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Міністерство юстиції України у листі №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11 червня 2018 року також розяснило, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах /а.с. 27-28/.

У частині четвертій статті 24 Закону №1404-VIII вказано, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно прийняв до виконання виконавчий напис нотаріуса за місцезнаходженням майна позивача та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №58164368 від 22 січня 2019 року відповідає вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відхиляючи довід позивача про те, що фізична відсутність грошових коштів на банківському рахунку свідчить про відсутність у позивача майна на території міста Києва, а відтак і про безпідставність відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі міста Києва, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Частиною пятою статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини восьмої статті 48 «Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника» Закону №1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таким чином, до відкриття виконавчого провадження на державного виконавця покладено лише обов'язок перевірити повноту поданих документів та їх відповідність закону, проте вчинення дій стосовно перевірки майнового стану боржника та виявлення нерухомого та рухомого майна боржника і його майнових прав до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Оскільки про існування у боржника карткового (банківського) рахунку зазначено стягувачем у заяві про примусове виконання виконавчого напису, відповідач, не маючи обов'язку перевірити наявність грошових коштів на цьому рахунку до відкриття виконавчого провадження, повинен був на підставі заяви та доданих до неї документів винести постанову про відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження безготівкових коштів (рахунку в банківській установі, місцезнаходження якої зареєстровано у місті Києві).

Крім того, суд зауважує, що подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця відповідно до частини шостої статті 25 Закону №1403-VIII та частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, а тому звернення стягнення проводиться на майно боржника безвідносно до місця його знаходження.

Враховуючи викладене, позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58164368 від 22 січня 2019 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (вул. Західна, буд. 26, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 (вул. Юрія Поправки, буд.6, офіс.15, м. Київ, 02094) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 287, 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на судове рішення у цій справі може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7