Справа № 815/487/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/487/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Хлібна база №77» Держрезерву України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року у справі за клопотанням Державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до Державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2018 року Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до суду з позовною заявою до Державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України про застосування заходів реагування до відповідача, а саме: негайного призупинення господарської діяльності підприємства до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року позов Державної екологічної інспекції в Одеській області до Державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України про застосування заходів реагування до відповідача, а саме: негайного призупинення господарської діяльності підприємства до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами задоволено повністю.

Зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання виданий виконавчий лист.

Постановою заступника начальника відділу Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мірошник О.А. від 26.12.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56966392 з виконання виконавчого листа №815/487/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом 23.05.2018 року.

29.12.2018 року державне підприємство «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з клопотанням про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року по справі №815/487/18 до 10 квітня 2019 року.

Обґрунтовуючи подане клопотання заявник зазначав, що 26.12.2017 року електронною поштою одержано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2018 року на підставі виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 23.05.2018 року у справі №815/487/18 та одержано вимогу виконавця у ВП №56966392 від 26.12.2018 року про надання до Роздільнянського МВДВС ГТУЮ в Одеській області у строк до 27.12.2018 року копій документів, що підтверджують отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Однак, станом на 27.12.2018 року боржником не завершена процедура одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Договір на виконання робіт з інвентаризації джерел викидів в атмосферне повітря та розробки документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами укладений боржником з компетентною особою. Але через брак коштів на державному підприємстві «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України з причин непогашеної дебіторської заборгованості виконання договору не завершене. Станом на 27.12.2018 року сформований опис джерел викидів Державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України та реального стану експлуатації обладнання, що є важливим чинником у процесі виконання умов договору. Для завершення виконання договору потрібні кошти у розмірі 75 000 грн., які на даний час відсутні у боржника. Через блокування рахунків на виконання рішень суду за позовами інших відповідальних зберігачів, Державне агентство резерву України не має можливості своєчасно розраховуватись із підприємством за послуги із зберігання державного зерна. За фактом надходження коштів боржник розраховуватиметься з контрагентом за виконання робіт з розробки документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Зазначене клопотання заявник просив розглянути за його відсутності.

Представник Державної екологічної інспекції в Одеській області заперечував щодо задоволення клопотання державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року по справі №815/487/18.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року у задоволенні клопотання державного підприємства «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України (смт. Іванівка, Іванівський район, Одеська область, 67200, ) про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року по справі №815/487/18 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, державне підприємство «ХЛІБНА БАЗА №77» Держрезерву України подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та задоволення клопотання. В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи дану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що Державним підприємством «ХЛІБНА БАЗА №77» Державного агентства резерву України не надано до суду доказів на підтвердження тих обставин, на які відповідач посилається у клопотанні, зокрема, відсутність коштів на підприємстві для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 370 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з ч.2 ст.378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставами для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що при вирішенні питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

На переконання суду, розстрочення виконання судового рішення передбачає наявність дійсних та реальних обставин, що об'єктивно унеможливлюють, або створюють значні перешкоди у виконанні рішення суду. Такі обставини можуть виникати, зокрема, у зв'язку із відсутністю у боржника відповідних коштів, у разі, коли стягнення усієї суми боргу призведе до порушень або зупинення роботи боржника, інших істотних обставин.

При цьому, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, єдиною правовою підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути виняткові обставини, які ускладнюють його виконання. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями ст.ст. 72-77 КАС України. При цьому, обов'язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Підставою для розстрочення виконання рішення, в розумінні ст. 378 КАС України, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому суд зауважує, що відстрочення та розстрочення виконання рішення суду є правом, а не обов'язком суду.

Заявником, як підстава для відстрочення виконання рішення суду вказана відсутність коштів на підприємстві для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

За результатом дослідження поданих заявником доказів та враховуючи ступінь вини відповідача (заявника) у виникненні спору в даній справі та баланс прав та інтересів позивача та відповідача (заявника), оцінивши їх у сукупності, з метою виконання завдань Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які перешкоджають належним чином виконати судове рішення.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Хлібна база №77» Держрезерву України залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.