Справа № 420/6000/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2019 року м. Одеса Справа № 420/6000/18

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Білгород Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі начальника ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до складу якого входить відділ примусового виконання рішень управління про визнання протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про накладення штрафу ВП №55718454 від 25.10.2018 року та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.11.2018 на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла постанова про накладення штрафу ВП № 55718454, винесена 25.10.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа, виданого згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 по справі № 495/2273/17, яким зобов'язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відділ) повернути ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500 грн. шляхом їх перерахунку на рахунок ФОП «ОСОБА_4С.» № 242 АТ «Ощадбанк» (код банку 328845) із депозитного рахунку 4694: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, БАНК: ДКС України м. Київ. Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області частково рішення суду виконано самостійно до відкриття виконавчого провадження, а саме: 12.12.2017 року, на виконання даного рішення, яке вступило в силу 14.11.2017 року, Відділом було повернуто грошові кошти, що залишалися на депозитному рахунку Відділу, в сумі 165830,87 грн. ОСОБА_5 на рахунок ФОП «ОСОБА_4С.» (код отримувача - НОМЕР_1) на р/р № 242 в Філії - Одеське обласне управління AT "Ощадбанк", МФО 328845, код за , згідно платіжного доручення № 4982 від 14.12.2017 року, про що також зазначалося в листі від 11.10.2018, який був направлений на адресу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Залишок боргу по ВП № 55718454, яке перебуває у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, станом на сьогоднішній день складає 128 669,13 грн. Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не може повернути грошові кошти ОСОБА_5 із депозитного рахунку 4694, як це зазначено в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 по справі № 495/2273/17 з поважних причин, а саме, стаття 44 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує облік сум на рахунках органів державної виконавчої служби. Згідно ч. 5 ст. 47 «Про виконавче провадження» забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто. Отже, з огляду на вищевикладене вбачається, що законодавством встановлена заборона щодо звернення стягнення на грошові суми, які знаходяться на депозитному рахунку 4694: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, БАНК: ДКС України м. Київ, а тому Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не може повернути грошові кошти ОСОБА_5 із депозитного рахунку 4694, як це зазначено в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 по справі № 495/2273/17 з поважних причин, про що було повідомлено державного виконавця Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в листі від 11.10.2018 року. Таким чином, причини, з яких Відділ не може виконати вищевказане рішення суду є поважними, адже законом заборонено розпоряджатися депозитним рахунком Відділу та перераховувати кошти, що знаходяться на ньому, не за цільовим призначенням таких коштів.

Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відділ) з 06.02.2018 перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 495/2273/17, виданого 06.12.2017 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про зобов'язання Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500,00 грн., шляхом їх перерахунку на рахунок ФОП «ОСОБА_4С.» « 242 AT «Ощадбанк» із депозитного рахунку 4694: Одержувач платежу Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, банк: ДКС України м. Київ. Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, частиною другою зазначеною статті зазначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. 08.06.2018 до відділу надійшов лист боржника про часткове виконання рішення суду. Так, на виконанні у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 04.10.2016 по 08.01.2019 перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 495/992/14-ц, виданого 23.05.2014 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь КС «Джерело плюс» боргу у розмірі 116 790,12 грн. У процесі примусового виконання державним виконавцем встановлено, що за боржником на праві приватної власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 120,7 кв. м, житловою площею 75,1 кв.м, за адресою: Одеська обл, Білгород-Дністровський р-н, с. Випасне, вул. Кишинівська, буд.43-а, яке передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ». 06.02.2017 на адресу Відділу від ДП «СЕТАМ» надійшов протокол проведення електронних торгів від 26.01.2017, згідно якого переможцем торгів визнано ОСОБА_5, яким на депозитний рахунок Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за придбане майно боржника перераховано грошові кошти у розмірі 294 500,00 грн. 21.02.2017 до Відділу надійшла заява ОСОБА_8С, згідно якої він є власником вищезазначеного реалізованого майна та надано витяг Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.02.2017. ОСОБА_9 подав до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заяву про відмову отримати акт про проведенні електронні торги, та звернувся з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про зобов'язання Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500,00 грн., яку судом задоволено. Грошові кошти у розмірі 294 500,00 грн., які надійшли на депозитний рахунок Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області розподілено наступним чином: 200,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій; 11679,01 грн. - виконавчий збір; 116 790,12 грн. - стягувачу КС «Джерело Плюс»; 165 830,87 грн - повернуто ОСОБА_5 Враховуючи викладене, на адресу стягувача КС «Джерело» 11.10.2018 року направлено листа щодо повернення грошових коштів. Таким чином рішення не виконується в повному обсязі. Та 25.10.2018 року винесено постанову про накладення штрафу на відповідача у розмірі 5100 грн..

Ухвалою суду від 21.11.2018 року позов залишено без руху.

Ухвалами суду від 13.12.2018 року та 21.01.2019 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та зобовязано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати в строк до 14 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду: засвідчену належним чином, прошиту та пронумеровану за описом копію матеріалів виконавчого провадження ВП №55718454.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (надалі Закон № 1404-VIII).

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.п. 1-1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Частиною 1 статті 5 цього Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, крім певних випадків.

Матеріалами справи підтверджено, що 25.10.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа, виданого згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 року по справі № 495/2273/17, яким зобовязано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500 грн. шляхом їх перерахунку на рахунок ФОП ОСОБА_4С. № 242 АТ Ощадбанк (код банку 328845) із депозитного рахунку 4694: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, банк: ДКС України м. Київ винесено постанову про накладення штрафу від 25.10.2018 року ВП №55718454.

Згідно вказаної постанови державним виконавцем встановлено, що боржником рішення суду не виконано без поважних причин. Боржником надано пояснення про причини невиконання рішення суду, які не є поважними.

Відтак, державним виконавцем постановою про накладення штрафу від 25.10.2018 року ВП №55718454 за невиконання у повному обсязі рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Також, боржника зобовязано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Оцінюючи дії відповідача в межах заявлених позовних вимог та доводів позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, враховуючи приписи Закону України Про виконавче провадження, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у порядку, спосіб та в межах повноважень, встановлених Законом України Про виконавче провадження.

Стосовно доводів представника позивача щодо виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження та на підставі якого видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження, суд зазначає, що такі аргументи належать відхиленню, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вважає виконанням рішення у справі повернення грошових коштів, що залишалися на депозитному рахунку Відділу, в сумі 165830,87 грн. ОСОБА_3 на рахунок ФОП ОСОБА_4С., згідно платіжного доручення № 4982 від 14.12.2017 року, про що зазначалося в листі від 11.10.2018 року, який був направлений на адресу відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не заперечується наявність боргу по ВП № 55718454, яке перебуває у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, який складає 128 669,13 грн.

Щодо доводів представника позивача, що він не може повернути грошові кошти ОСОБА_5 із депозитного рахунку 4694, як це зазначено в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 по справі № 495/2273/17 з поважних причин, а саме, стаття 44 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує облік сум на рахунках органів державної виконавчої служби, та законодавством встановлена заборона щодо звернення стягнення на грошові суми, які знаходяться на депозитному рахунку 4694: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, БАНК: ДКС України м. Київ, а тому Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не може повернути грошові кошти ОСОБА_5 із депозитного рахунку 4694, як це зазначено в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 по справі № 495/2273/17, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виплати стягнутих грошових сум, так грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Згідно ч. 5 ст. 47 «Про виконавче провадження» забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території держави.

Аналогічні за змістом норми містять і окремі законодавчі акти процесуального характеру (наприклад, ст. 370 КАС, ст. 64 Закону України Про судоустрій).

Як відомо, судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями взятих на себе зобовязань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини (далі Європейський суд).

У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обовязок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невідємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Як наголосив Європейський суд у рішенні, ухваленому 7 травня 2002 р. у справі «Бурдов проти Росії», виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю фінансування є неприпустимим для держави. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обовязків цивільного характеру.

У справі Горнсбі проти Греції Європейський суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

У справі Вараніца проти України Європейський суд зазначив, що відсутність коштів у підприємства державної форми власності не може виправдати затримку виконання судового рішення.

Слід зауважити, що у справі Півень проти України Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків. У справі Шмалько проти УкраїниЄвропейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Крім того, ст. 13 Конвенції містить правило, згідно з яким кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції, порушуються, має право на ефективний правовий захист у відповідному національному органі, навіть якщо порушення вчинили офіційні особи. Тобто ст. 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобів, які захищають переважно права і свободи, викладені у Конвенції, і які дозволяють компетентному національному органу зясувати зміст скарги про порушення прав, гарантованих Конвенцією, та запропонувати відповідну компенсацію.

Крім того, суд враховує, що звернення позивача до КС «Джерело Плюс» з листом про повернення коштів, не може розцінюватися, як вжиття усіх можливих заходів щодо виконання виконавчого листа, без застосування активних дій по їх поверненню, в тому числі звернення до суду з позовом про стягення.

Враховуючи, що позивачем не виконано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 по справі №495/2273/17 в повному обсязі, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст..ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Білгород Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі начальника ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до складу якого входить відділ примусового виконання рішень управління про визнання протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про накладення штрафу ВП №55718454 від 25.10.2018 року та її скасування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст..255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Іванов Е.А.

.