Справа № 420/903/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/903/19
УХВАЛА

25 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого держвиконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А.В. щодо відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року №58254879 та стягнення з об'єднаного управління виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року №58254879 та стягнення з об'єднаного управління виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

Вказана позовна заява надіслана позивачем засобами поштового зв'язку 14.02.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує: чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши дану позовну заяву, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 статті 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Так, у позовній заяві позивач вказує, зокрема, що:

- 21.05.2018 року за вих. №5763/09 об'єднаним управлінням до Одеського апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу;

- 04.12.2018 року П'ятим апеляційним адміністративним судом винесено постанову про залишення апеляційної скарги об'єднаного управління без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.05.2018 року №501/2467/17 - без змін;

- листом від 16.01.2019 року №491/04 до головного Управління ПФУ в Одеській області направлено реєстр рішень суду за 2018 рік, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування, яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету із зазначенням даних ОСОБА_1;

- суму призначеної ОСОБА_1 пенсії з 04.12.2018 року у розмірі 2849,13 грн. в січні 2019 року перераховано на р/р АБ «Південний».

Однак, Управлінням не надано до суду копій вказаних доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Таким чином, позивачу необхідно надати відповідні докази до суду разом із доказами направлення їх копії на адресу відповідача.

При цьому суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно п.5 та п.8 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак, позивачем не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, ксерокопії та копії яких додано до позовної заяви.

Водночас, ксерокопії рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.05.2018 року №501/2467/17 та супровідного листа вказаного суду, які додано до позовної заяви, жодним чином не засвідчені.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду належним чином засвідчені копії доказів, які додані до позовної заяви та інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії та ксерокопії яких додано до позовної заяви.

Суддя зазначає, що згідно з п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п.п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Натомість, однією з вимог позивача є вимога лише про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року №58254879 та стягнення з об'єднаного управління виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

Таким чином, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до приписів ст.5 КАС України, надавши до суду відповідне уточнення.

Згідно ст.49 КАС України треті особи поділяються на два види: треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача.

Позивач зазначає у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1, однак не зазначає на боці кого виступає вказана особа.

Також, позивач не наводить жодного обґрунтування того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов'язки вказаної особи.

На підставі зазначеного, у відповідності до ст.49 КАС України позивачу необхідно зазначити на боці кого виступає ОСОБА_1 із обґрунтуванням того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов'язки саме вказаної особи, надавши відповідні пояснення.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

- дії щодо відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року №58254879 та стягнення з об'єднаного управління виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.;

- постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року №58254879 та стягнення з об'єднаного управління виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

Отже, адміністративний позов містить дві вимоги немайнового характеру.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У відповідності до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1921 гривень.

Таким чином, за подачу даної позовної заяви позивачу необхідно надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 3842,00 грн. (1921,00 грн.*2).

Однак, Чорноморським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області не надано до позову доказів сплати судового збору.

Натомість, разом із позовною заявою з боку позивача до суду надано клопотання, в якому Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області просить суд звільнити позивача від сплати судового збору відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір", яке обґрунтоване тим, що управління Фонду не має можливості сплатити судовий збір за подання даного позову у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно з ч.2 даної статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, вказаною нормою чітко визначено умови, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, та в тому числі, звільнити від його сплати, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Зазначене свідчить про те, що позивач не є суб'єктом, на якого поширюється дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Крім того, даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок, в тому числі, щодо звільнення позивача від сплати судового збору.

Слід зазначити, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір" від 23.01.2015 року №2 із вказаного питання роз'яснено, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд зазначає, що вказані норми законодавства встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення цих норм спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності (стаття 8 КАС України) усіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану, у зв'язку з чим застосування інституту звільнення від сплати судового збору, розстрочення чи відстрочення його сплати можливе у разі тяжкого фінансового становища сторони.

Разом з цим, з урахуванням дії принципу змагальності, питання щодо звільнення від сплати судового збору вправі поставити перед судом позивач шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання, у якому повинно бути наведено обставини, які свідчать про незадовільне скрутне матеріальне становище особи, та подати суду відповідні докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, наведені позивачем обставини не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Суддя зазначає, що факт подачі позову державною установою, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору.

Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду.

Окрім того, позивач звертається до суду з даною позовною заявою у 2019 році, однак, в якості підстав для звільнення від сплати судового збору зазначає відсутність видатків на сплату судового збору, закріплених в бюджеті Пенсійного фонду України на 2018 рік.

Вивчивши доводи позивача, наведені в якості підстав для задоволення поданого клопотання, та враховуючи приписи ст.8 Закону України "Про судовий збір", суддя доходить висновку, що наведені позивачем обставини не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, а позивач не надав до суду документ про сплату судового збору у встановленому приписами Закону України "Про судовий збір" порядку та розмірі, суддя доходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає приписам КАС України.

Відтак, системно проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та дослідивши позовну заяву, судом з'ясовано, що позов подано без додержання вимог, передбачених статтями 160 та 161 Кодексу адміністративного суду України.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду (з доказами направлення їх копій на адресу відповідача):

1) доказів сплати судового збору у розмірі 3842,00 грн.;

2) доказів, визначених судом;

3) уточненої позовної заяви із:

- викладом позовних вимог (в частині оскарження постанови) у відповідності до приписів ст.5 КАС України;

- зазначенням інформації щодо того на боці кого виступає ОСОБА_1 та із обґрунтуванням того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов'язки саме вказаної особи;

- зазначенням інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії та ксерокопії яких додано до позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суддя доходить висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Суд вважає за доцільне також зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв'язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв'язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.ст.120, 132, 133, 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання неправомірними дій та скасування постанови - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв'язку) усунути недоліки та роз'яснити, що в іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколенко