Справа № 240/5427/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/5427/18
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,
ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, у якому просить:
- визнати бездіяльність ОСОБА_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправною;
- зобовязати ОСОБА_1 прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_2, одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на день звільнення ним не було отримано одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, у зв'язку із чим він звертався до відповідача з приводу врегулювання питання виплати вказаних коштів, проте отримав відмову з посиланням на те, що його вислуга років у календарному обчисленні становить лише 8 років, замість 10 років і більше, а тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.
Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.12.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
29.12.2018 на адресу суду надійшов відзив відповідача, за змістом, якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби в звязку з закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Вказана правова норма, на думку відповідача, чітко визначає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби в звязку з закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше. Тобто, що за пільгові роки виплата не нараховується, а враховуються лише календарні роки служби.
Згідно з положеннями ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу у ОСОБА_1 прикордонному загоні Північного регіонального управління на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Овруч» І категорії (тип Б).
Відповідно до витягу з наказу від 10.05.2018 №122-ОС ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас по закінченню строку контракту згідно з п.«ї» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». На момент звільнення позивача з військової служби загальна вислуга років становила: 12 років 07 місяців 04 днів із них календарних: 08 років 00 місяців 00 днів та пільгових 04 років 07 місяці та 04 днів.
На день звільнення позивач не отримав одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, у зв'язку із чим він з метою отримання вказаної грошової допомоги, звернувся до відповідача із заявою.
ОСОБА_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.10.2018 за №85/11/44/32/І-86 ОСОБА_2 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, оскільки, календарна вислуга років становить 8 років і тому права на отримання грошової допомоги не має.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати та не нарахування йому одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби протиправною, та такою, що суперечить вимогам законів України та порушує його конституційні права, звернувся до суду позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.
Частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення «за наявності вислуги 10 років і більше» без зазначення будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише у календарних роках.
Оскільки вислуга років позивача станом на 12.05.2018 становить 12 років 07 місяців 04 днів, що дає право позивачу на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Посилання відповідача у відзиві на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» є безпідставним, оскільки дана постанова регулює питання розміру одноразової грошової допомоги, яка обчислюється за кожний повний календарний рік служби, право на отримання такої допомоги як раз таки і передбачене за умови наявності вислуги 10 років і більше.
Вислуга років у даному випадку не обчислюється календарними роками служби, а може включати різні періоди, у тому числі і пільгове обчислення строку вислуги. Позивач має загальний строк вислуги більше 12 років, а тому має право на спірну виплату.
Крім того, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена ч.1 ст.9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якою особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше пяти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на ту обставину, що при перевірці вислуги років позивача на день звільнення було виявлено, що така вислуга становить у календарному обчисленні 08 років 00 місяців 00 днів, а тому ОСОБА_2 не має права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.
Суд критично ставить до доводів відповідача, оскільки норму ч.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо календарного року служби слід тлумачити та застосовувати лише для обчислення розміру компенсації, а не набуття самого права на неї, оскільки таке право виникає за наявності вислуги років 10 років і більше, без будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги.
Враховуючи, що ОСОБА_2 має вислугу років більше 10 років, то при звільненні він мав право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частинами першою та другою ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, відповідачем у порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявними у матеріалах справи доказами спростовано правомірність бездіяльності ОСОБА_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.
Зважаючи на відсутність судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати бездіяльність ОСОБА_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправною.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева