Справа № 160/9883/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року Справа № 160/9883/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
02 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії, бездіяльність та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком з 10.08.2018 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 10.08.2018 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що, досягнувши пенсійного віку та маючи стаж роботи більш ніж 25 років, він звернувся із заявою до Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду Україні Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком. Однак, відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії за віком до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року. З метою підтвердження факту перебування у трудових відносинах, ОСОБА_2 надав додаткові відомості, однак відповідач жодної відповіді так і не надав. Вважаючи, що записами трудової книжки підтверджується стаж роботи у спірний період, позивач просить визнати протиправною відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки вона є такою, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.
Ухвалою суду від 08.01.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) на 04.02.2019 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
30 січня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що при розрахунку стажу позивача до страхового стажу не зараховано період роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року з огляду на те, що при внесенні запису №10 від 24.06.1993 до трудової книжки при працевлаштуванні зазначено підприємство «фирма Юниверс»; при звільненні запис №11 від 28.07.2000 року проставлено печатку підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ЮНІВЕРС» (код ЄДРПОУ відсутній), крім того при звільненні не зазначено посаду особи, яка внесла запис про звільнення; записи про перейменування «фирми Юниверс» в Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ЮНІВЕРС» відсутні. У зв'язку з вищевикладеним, відповідачем роз'яснено, що у разі якщо позивач надасть архівну довідку або довідку з підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ЮНІВЕРС» про підтвердження зазначеного вище періоду роботи, Головне управління розгляне питання зарахування відповідного періоду до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України).
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 ст. 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд зазначає, що оскільки останній день строку ухвалення рішення є - 06.02.2019 року, рішення ухвалено у межах вказаного строку.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
10 серпня 2018 року позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Чечелівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Разом із заявою до пенсійного органу були подані документи, що підтверджують страховий стаж, в тому числі і трудову книжку, архівні довідки, диплом про отримання освіти.
Листом Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.08.2018 року позивача було повідомлено, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стаж, необхідний для призначення пенсії у 2018 році, становить 25 років. Стаж за матеріалами справи ОСОБА_2 становить 22 роки 10 місяців 27 днів. Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначені пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки до страхового стажу не зараховано період роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року (запис 10-11 трудової книжки). Крім того, роз'яснено, що у разі, якщо буде надано архівну довідку або довідку з підприємства ТОВ науково - виробнича фірма «ЮНІВЕРС» про підтвердження періоду роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року, то можливо буде повторно розглянути питання зарахування відповідного періоду до стажу роботи та призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
- при внесенні запису № 10 від 24.06.1993 року до трудової книжки при працевлаштуванні зазначено підприємство «фирма «Юниверс»» (мова оригіналу);
- при звільненні запис № 11 від 28.07.2000 року проставлено печатку підприємства товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ЮНІВЕРС» (код ЄДРПОУ відсутній), крім того при звільненні не зазначено посаду особи, яка внесла запис про звільнення;
- записи про перейменування фирми «Юниверс» в Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ЮНІВЕРС» відсутні».
13 грудня 2018 року позивач звернувся на адресу відповідача із заявою про зарахування трудового стажу та призначення пенсії за віком, до якої додано письмові докази наявності необхідного трудового стажу. Як вказує позивач у позові, цю заяву подано ним особисто працівнику Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 управління застосуванні пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, однак поставити штамп про прийняття заяви позивачу відмовили, пославшись на його відсутність.
Не погодившись з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі- Закон № 1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).
Частиною 2 пункту 1 статті 26 Закону України № 1058 визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років при призначенні пенсії (період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року).
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку №22-1).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В пункті 1 Порядку № 637 також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року стала відсутність в трудовій книжці позивача записів про перейменування підприємства, а також не зазначення посади особи, яка внесла запис про звільнення.
Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 58), у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.15 Інструкції № 58).
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Судом встановлено, що 24.06.1993 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до Малого науково - виробничого підприємства «Юніверс» (надалі - МНВП «Юніверс»), зареєстрованого рішенням президії Дніпропетровської міської ради народних депутатів №47 від 29.11.1990 року (реєстраційний №0138) на посаду начальника відділу товарів народного використання на підставі наказу №108К від 24.06.1993 року, що підтверджується записом №10 в трудовій книжці серії АТ №3670280 від 15.09.1998 року.
07 червня 1994 року МНВП «Юніверс» було реорганізовано шляхом поділу на підприємства за рішенням зборів засновників (протокол №2 від 4 квітня 1994 року): на Товариство з обмеженою відповідальністю науково - виробнича фірма «Юніверс» (надалі - ТОВ НВФ «Юніверс») та Довірче товариство з додатковою відповідальністю «Юніверс-Інвест» (надалі - ДТзДВ «Юніверс-Інвест»).
На підтвердження факту реорганізації МНВП «Юніверс» та перереєстрації новостворених підприємств в результаті поділу позивачем надано: Розпорядження від 07.06.1994 року №182р. Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів «Про реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності»; заява учасників ТОВ «Юніверс» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 19.05.1994 року голові Дніпропетровського міськвиконкому Меркушову В з проханням перереєструвати МНВП «Юніверс» в Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверс»; Установча угода про створення Товариства з обмеженою відповідальністю науково- виробнича фірма «Юніверс» від 04 квітня 1994 року в якій зазначено, що фірма створена на базі Малого науково - виробничого підприємства «Юніверс», зареєстрованого рішенням президії Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 47 від 29.11.1990 року, шляхом його розподілу на два підприємства за рішенням зборів засновників; протокол №1 зборів учасників та трудового колективу Малого науково - виробничого підприємства «Юніверс» від 04 квітня 1994 року про реорганізацію МНВП «Юніверс» шляхом його розподілу у дві фірми - ТОВ «Юніверс» та Довірче товариство з додатковою відповідальністю «Юніверс - інвест»; Протокол №2 зборів учасників та трудового колективу Малого науково - виробничого підприємства «Юніверс» від 04 квітня 1994 року щодо реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробнича фірма «Юніверс»; свідоцтво №0557 про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробнича фірма «Юніверс» від 07.06.1994 року; перелік перереєстрованих суб'єктів підприємницької діяльності з створенням юридичної особи від 07.06.1994 року.
Оригінали вказаних документів знаходяться в архівному управлінні Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до Архівного управління Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради із запитом щодо надання архівної довідки про підтвердження стажу роботи в ТОВ НВФ «Юніверс», на що отримав лист від 03.07.2018 року №03-44/К-744т, у якому зазначено, що документи з кадрових питань (особового складу) вищезазначеного підприємства на державне зберігання до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради не надходили.
Таким чином, вказане підприємство зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак відсутнє за місцезнаходженням та не передавало документи на архівне зберігання.
Відповідач у своєму відзиві на адміністративний позов наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області не має права на зарахування стажу роботи позивача в період з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року, оскільки запис щодо зазначеного періоду роботи в трудовій книжці оформлений не у відповідності до законодавства.
Суд звертає увагу, що доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до трудового стажу позивача стаж його роботи в Малому науково-виробничому підприємстві «Юніверс» та ТОВ науково - виробнича фірма «Юніверс» в даному випадку не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.02.2018 року по справі №428/7863/17 (провадження К/9901/4552/17).
Таким чином, судом встановлено, що з 24 червня 1993 року по 28.07.2000 року позивач працював у Малому науково-виробничому підприємстві «Юніверс» на посаді начальника відділу товарів народного використання, яке з 07.06.1994 року було реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Юніверс».
За таких обставин, незарахування відповідачем до стажу, що є необхідним для призначення пенсії за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи ОСОБА_2 з 24 червня 1993 року по 28.07.2000 року у Малому науково-виробничому підприємстві «Юніверс» та Товаристві з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Юніверс», свідчить про бездіяльність пенсійного органу у даних відносинах.
За приписами частини 3 та 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Також, суд вважає за можливе зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_2 з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року у Малому науково-виробничому підприємстві «Юніверс» та Товаристві з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Юніверс», та призначити і нарахувати пенсію за віком з 10.08.2018 року - дати звернення позивача із заявою до відповідача про призначення пенсії.
При цьому суд зазначає, що покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права, який є основним завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням того факту, що у спірному рішенні відповідачем не наведено інших підстав для відмови у призначенні пенсії.
В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність своїх дій, у зв'язку із чим, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 24.06.1993 року по 28.07.2000 року у Малому науково-виробничому підприємстві «Юніверс» та Товаристві з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Юніверс», та призначити і нарахувати пенсію за віком з 10.08.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева