Справа № 815/2334/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2334/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про встановлення протиправної бездіяльності, зобов'язання провести перевірку, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду та вчинити певні дії,

за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Пархоменка Юрія Володимировича, начальника юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Селецького Олександра Валерійовича, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Пенсійного фонду України, в якому, з урахуванням письмових уточнень, просив:

- встановити рішенням суду протиправну бездіяльність щодо відсутності контролю за виконанням судового рішення у справі №522/22925/16-а, яке набуло законної сили 20 червня 2017 року;

- зобов'язати провести службову перевірку дій посадових осіб ГУ ПФУ щодо причин невиконання судового рішення, а саме: начальника юридичного управління ГУ ПФУ Селецького О.В. та начальника Управління пенсійного забезпечення Пархоменко Ю.В. і, за результатом перевірки, до осіб винних у порушенні норм чинного законодавства, застосувати засоби дисциплінарного впливу;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 25000 грн.;

- зобов'язати принести офіційне вибачення за нанесення моральної шкоди, шляхом направлення листа на його адресу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області ухиляється від виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/22925/16-а від 09.03.2017р.,а саме в частині обов'язку провести перерахунок та виплату пенсії з 28.05.2016 року. Вважає, що Пенсійний фонд України протиправно не контролює виконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення у зазначеній справі, а, отже, в його діях наявні ознаки протиправної бездіяльності, внаслідок якої йому завдано моральну шкоду, яку він просить відшкодувати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки до повноважень Пенсійного фонду України не входить контроль за виконанням його територіальними органами судових рішень, а також, призначення в цих органах службових перевірок, підстави для задоволення позову у вказаній частині відсутні. З приводу іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що вони є похідними, а отже задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

На рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення у справі, не перевірив обставин чи проводило ГУ ПФУ в Одеській області, на виконання судового рішення, перерахунок його пенсії.

Зауважив, що зі змісту листа ГУ ПФУ в Одеській області від 09.11.2017 року №1730/А-11 вбачається, що останній взагалі не планував виконання такого рішення, оскільки це нібито призведе до зменшення пенсії.

Зазначаючи про протиправну бездіяльність відповідача, апелянт наголосив, що суд першої інстанції мав дослідити зміст інформації, яка викладена Пенсійним фондом України у листі №1497/А-11 від 20.02.2018 року, адже вона не може вважатися такою, що прийнята на підставі Закону України «Про звернення громадян».

У відзиві на апеляційну скаргу, Пенсійний фонд України зазначив, що всі звернення позивача були розглянуті у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Дисциплінарні провадження щодо вказаних посадових можуть ініціюватися лише ГУ ПФУ в Одеській області. Водночас, вимога про зобов'язання порушити дисциплінарне провадження є втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади.

Вважає, що Одеським окружним адміністративним судом повно і всебічно встановлено фактичні обставини справи, їм надано належну правову оцінку, внаслідок чого суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову та прийняв законне та мотивоване рішення.

Апелянт в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Пенсійного фонду України в судове засідання не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2017 року у справі №522/22925/16-а, що набрала законної сили, суд визнав протиправними дії посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії та визначення її розміру 80%, а не 90%, не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право позивача на отримання належного розміру пенсії. Визнав протиправними дії щодо розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії, без урахування основного розміру пенсії станом на 01.04.2012 року. Зобов'язав провести перерахунок та здійснити виплату пенсії з 28.05.2016 року з виплатою заборгованої частини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року, у справі №522/22925/16-а, що набрала законної сили, суд відмовив позивачу у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки останню подано після прийняття рішення у справі.

22 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси видав ОСОБА_1 виконавчий лист у справі №522/22925/16-а.

16 січня 2018 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрив виконавче провадження, з примусового виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, з листопада 2017 року по квітень 2018 року позивач неодноразово звертався до Пенсійного фонду України із скаргами щодо неналежного виконання ГУ ПФУ в Одеській області постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2017 року у справі №522/22925/16-а.

Листом від 27.12.2017 року, Пенсійний фонд України повідомив ОСОБА_1 про направлення на адресу ГУ ПФУ в Одеській області листа з проханням терміново провести перерахунок його пенсії (т. 1 а.с.38).

Листом від 20.02.2018 року, Пенсійний фонд України повідомив заявника, що посадові особи управління при проведенні перерахунку пенсії діяли в межах зобов'язань покладених судовим рішенням (т. 1 а.с.45-46).

Листами від 04.04.2018 року, 11.04.2018 року, 17.04.2018 року Пенсійний фонд України повідомив скаржника, що відповідь з питань виконання судового рішення вже надавалась йому листом від 20.02.2018 року (т. 1 а.с.49-53).

На думку позивача, оскільки відповідач не контролює виконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення у справі №522/22925/16-а, в його діях наявні ознаки протиправної бездіяльності, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частина 2 ст.19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина 1 ст. 5 КАС України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 370 КАС України: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частина 4 ст.372 КАС України: примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 383 КАС України: особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред'явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що вирішення спору в судовому порядку завершується винесенням судового рішення у справі, яке після набрання ним законної сили є обов'язковим для учасників справи та в подальшому має бути виконано стороною у справі самостійно, або у примусовому порядку, визначеному нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, нормами процесуального законодавство передбачено можливість впливу на відповідача - суб'єкта владних повноважень, у випадку наявності бездіяльності щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом визнання такої бездіяльності протиправною, в порядку, визначеному ст.383 КАС України, на підставі відповідної заяви особи-позивача.

Разом з цим, порядок розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду є відмінним від розгляду позовного провадження та нормами процесуального законодавства не передбачено можливості в порядку позовного провадження визнавати протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень щодо не виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спір у даній справі виник внаслідок незгоди позивача з проведеним ГУ ПФУ в Одеській області перерахунком його пенсії, на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2017 року у справі №522/22925/16-а.

Водночас, на переконання судової колегії, позивач звертаючись до суду з відповідним позовом обрав невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки спірні правовідносини мають вирішуватись в порядку ст.383 КАС України, а не в позовному провадженні.

Крім того, судова колегія вважає, що суд першої інстанції аналізуючи положення про Пенсійний фонд України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у відповідача повноважень з контролю за виконанням його територіальними органами судових рішень.

Щодо позовної вимоги, про зобов'язання відповідача порушити дисциплінарну справу відносно посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, судова колегія погоджується Пенсійним органом, що вирішення таких питань належить виключно до дискреційних повноваження відповідного органу, а отже підстави для її задоволення відсутні.

Також, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, з приводу відсутності підстав для задоволення іншої частини позовних вимог, оскільки останні, згідно п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України є похідними позовними вимогами.

Враховуючи, що позивач звертаючись до суду з відповідним позовом обрав невірний спосіб захисту порушених прав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про встановлення протиправної бездіяльності, зобов'язання провести перевірку, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду та вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 22.02.2019 року.