Справа № 233/5775/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року справа №233/5775/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Шишова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інпектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області ДПП лейтенант поліції Рогового Романа Григоровича на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (головуючий І інстанції Наумик О.О.) від 17 січня 2019 року (повний текст рішення складено 17 січня 2019 року) у справі № 233/5775/18 за позовом ОСОБА_3 до Інпектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області ДПП лейтенант поліції Рогового Романа Григоровича, третя особа - Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №303047 від 25.10.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інпектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області ДПП лейтенант поліції Рогового Романа Григоровича, третя особа - Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №303047 від 25.10.2018 року та закриття справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року позов задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 303047 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.121 ч.1, 122 ч.2, 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки було встановлено порушення останнім вимог п. 31.4.7 е, п. 31.4.5 б, п.9.9 б ПДР України. Висновок суду першої інстанції про те, що спірна постанова прийнята з порушенням права позивача на захист відповідач вважає безпідставним та спростовується матеріалами відеофіксації. Крім того, незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №303047 від 25.10.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Наведена постанова була винесена відповідачем внаслідок встановленого порушення позивачем вимог п. 31.4.7 (е), п.31.4.5 «б», п. 9.9 «б» ПДР України, а саме: позивач керуючи транспортним засобом RENAULT MAGNUM державний номер АН 9005 IA, з напівпричепом SANMIL NWIS, номерний знак НОМЕР_1, 25.10.2018 року о 21 год. 35 хв. на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія, 90 км у якого були відсутні передбачені конструкцією задні бризковики, шина мала місцеві пошкодження (розриви), а також після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис, який був долучений до спірної постанови.

Відповідно до п.31.4.5 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила №1306), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

З наданого відповідачем відеозапису дійсно вбачається, що одна з шин керованого позивачем автомобіля має глибокий поріз (розрив). Проте, чи оголює цей поріз (розрив) корд (проти чого у судовому засіданні категорично заперечував позивач), як це передбачено пп.«б» п.31.4.5 ПДР України, з відеозапису не видно. Зазначена обставина не була також відображена відповідачем при складанні спірної постанови.

За приписами пп.«е» п.31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Згідно з п.6.8.13 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби» ДСТУ 3649:2010 КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

При складанні спірної постанови позивач заперечував наведене порушення. У судовому засіданні позивач наполягав на тому, що передбачені конструкцією керованого ним автомобіля бризковики мають саме такий вигляд як зафіксовано на відеозапису.

Наданий відповідачем відеозапис не дає можливості встановити чи то є бризковик (деталь автомобіля, зроблена з резини або пластику, що запобігає вилітанню бризок, снігу та невеликого бруду з-під коліс) або крило (захисне покриття над колесом автомобіля задля захисту транспортного засобу, його водія, пасажирів та оточуючих від бруду, каменів, що розкидаються колесами).

Відповідачем, в свою чергу, не доведено, що наявна конструкція, що має вигляд захисного пристрою задніх коліс керованого позивачем автомобіля (на відеозапису), не передбачена конструкцією цього автомобіля, на відміну від бризковиків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не довів факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КпАП України.

Що стосується притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог п. 9.9 «б» ПДР України, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, в диспозиції частини другої статті 122 КУпАП передбачено як правопорушення: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому апеляційний суд вбачає в такій диспозиції дві самостійні склади правопорушень:

- порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами;

- порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Правила користування попереджувальними сигналами визначено розділом 9 ПДР України, де міститься п. 9.9 «б», за порушення якого позивача притягнуто до відповідальності. Однак, диспозицією частини другої статті 122 КУпАП як правопорушення визначено не будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а лише ті, які вчинені при початку руху чи зміні його напрямку.

Вимога пункту 9.9 «б» ПДР України про необхідність ввімкнення аварійної світлової сигналізації стосується випадку зупинки на вимогу поліцейського, тобто, таке порушення не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Відтак, незважаючи на допущене позивачем порушення пункту 9.9 «б» ПДР України, що підтверджене матеріалами справи (зокрема, відеозаписом), таке порушення не визначено диспозицією частини другої статті 122 КУпАП, а тому і притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем є протиправним.

Таким чином, склад правопорушення, передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП, в діях позивача суд не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги те, що відповідачем на огляд суду не було надано доказів, які прямо вказують на вчинення позивачем адміністративних правопорушень, факт порушення позивачем не встановлений беззаперечними доказами, тому відсутні підстави стверджувати про вчинення позивачем правопорушення поза обґрунтованими сумнівами.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідач в межах даної справи не довів правомірності прийняття спірного рішення, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інпектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області ДПП лейтенант поліції Рогового Романа Григоровича на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року у справі №233/5775/18 - залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року у справі №233/5775/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

О.О. Шишов