Справа № 0240/3257/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3257/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

20 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 18.09.2018 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 13.09.2018 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання та надати позивачеві дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки паю 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту, державної форми власності).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення технічної документації з підстав не передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

28.09.2017 ОСОБА_4 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки 3,3 га на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Крім того, 28.09.2017 позивач подала до Держгеокадастру клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, та відведення її у власність у розмірі земельної частки 3,3 га в умовах кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

03.11.2017 за результатами розгляду поданого клопотання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надало відповідь лист-відмову №КО-18932/0-9711/6-17 згідно якої, у зв'язку з тим, що вона не подала документів що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Дана відмова була оскаржена до Вінницького окружного адміністративного суду.

14.12.2017 постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/2146/17-а, адміністративний позов ОСОБА_4 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо розгляду клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області;

зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності);

визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, та відведення її у власність у розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності), оформленої у вигляді листа від 03.11.2017;

зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності).

На виконання вказаної постанови Вінницького окружного адміністративного суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянуто клопотання ОСОБА_4

12.02.2018 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом за №КО-18929/0-443/0/95-18 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, та відведення її у власність у розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства.

23.02.2018 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом за №КО-18932/0-759/0/95-18 відмовило ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства площею 3,3 гектари на території Вербівської селищної ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Вказану відмову ОСОБА_4 оскаржила до Вінницького окружного адміністративного суду.

09.08.2018 постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/1124/18-а адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлену листом від 23.02.2018 за №КО-18932/0-759/0/95-18 щодо розгляду клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області;

зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні;

визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлену листом від 12.02.2018 за №КО-18929/0-443/0/95-18 щодо розгляду клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, та відведення її у власність у розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності);

зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

13.09.2018 на виконання вказаного судового рішення відповідач видав наказ "Про відмову надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Не погодившись з цим наказом, вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки з метою подальшого передання її у власність для ведення фермерського господарства звернулася ОСОБА_4, а право постійного користування на спірну земельну ділянку належить третій особі, що є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України вказано, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, з наведеного слідує що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).

В даному випадку, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до оскаржуваного наказу є перебування земельної ділянки, щодо якої надійшло звернення, у постійному користуванні іншої особи.

Згідно матеріалів справи, позивач претендує на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) 3,3 умовних кадастрових гектарах із земельної ділянки, що перебуває на праві користування в ОСОБА_5, який є головою ФГ "Озерне-2015" відповідно до договорів оренди від 18.02.2015 №174 та № 175, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (орендодавець) та ОСОБА_5 (орендарем).

Відтак, виділення спірної земельної ділянки іншій фізичній особі можливе лише після подання заяви про відмову від такої ділянки та припинення у встановленому законом порядку права користування цією земельною ділянкою.

При цьому, доказів подання третьою особою заяви про відмову від такої ділянки та припинення у встановленому законом порядку права користування цією земельною ділянкою сторонами не надано.

Частиною 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 № 973-IV (далі - Закон № 973-IV) передбачено, що фермерське господарство діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

При цьому, порядок регулювання відносин між членами СФГ, правовий режим майна визначається статутом, однак, положення статуту не можуть суперечити законодавству України.

Згідно ст. 7 Закону № 973-IV, надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Статтею 12 Закону № 973-IV встановлено, що права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство (ч. 2).

Положенням ст. 13 Закону № 973-IV передбачено, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Таким чином, громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному Земельним кодексом України. Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону № 973-IV передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.08.2018 у справі № 818/1530/17, яка в силу статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права та згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведені позивачем справи не є ідентичними з даною справою а тому, не можуть бути застосовані судом у даній справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 лютого 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.