Справа № 537/264/19
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/33/2019
Справа № 537/264/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Крюківського районного суду з адміністративним позовом, де просить винести рішення, яким скасувати постанову НК №311866 від 15 січня 2019року про накладення адміністративного стягнення на нього за ч.2 ст.122КУпАП у виді штрафу в сумі 425грн.

На обґрунтування заявлених вимог повідомив, що 15 січня 2019року інспектором роти №4 батальйонну УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії НК № 311866 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 20 год. 10 хв. у м. Кременчуці на перехресті вул..Небесної Сотні та Миколаївській , керуючи автомобілем FIAT CUBO, номерний знак НОМЕР_1 проїхала перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні 21.09.2019року позивач ОСОБА_1 не з*явилась, направила клопотання про розгляд справи без її участі, відповідно до раніше наданих показів пояснила, що не вчиняли даного правопорушення, на заборонений сигнал світлофора не проїжджала, правил дорожнього руху не порушувала, прохали суд задовольнити позов.

Відповідач інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, направив до суду заперечення, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції з позовом не погодився, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, встановив наступне:

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 ОСОБА_4 від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

В судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2019року інспектором роти №4 батальйонну УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії НК № 311866 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 20 год. 10 хв. у м. Кременчуці на перехресті вул..Небесної Сотні та Миколаївській , керуючи автомобілем FIAT CUBO, номерний знак НОМЕР_1 проїхала перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора,, чим порушив п.8.7.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В адміністративному позові позивач ОСОБА_1 заперечує, що вона порушив вимоги п.8.7.3. ПДР.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність (ст. 9 КУпАП).

На підставі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз*їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п*яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено заборона руху та попередження про зміну сигналів.

Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Будь яких доказів про порушення водієм ОСОБА_1 ст.8.7.3 ПДР, а саме проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора , відповідачем суду не надано. Жодного аудіо запису правопорушення, показів свідків або будь якого іншого доказу суду не надано. Судом встановлено, що в звя*язку з ненаданням належних та допустимих доказів відеозапису місця події неможливо дати їм оцінку, оскільки не зафіксовано порушення ПДР,тому встановити чи дійсно водій ОСОБА_1 порушила вимогу п.8.7.3ПДР. Таким чином, дана обставина унеможливлює беззаперечно встановити факту порушення позивачем вимог п. 8.7.3 «г» ПДР, де визначено заборона руху на попередження про зміну сигналів, оскільки в судовому засіданні неможливо встановити факт порушення, не вбачається факт порушення.

Доводи відповідача, що в постанові відсутні заперечення позивача про порушення ним правил дорожнього руху не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,76,79,160,161,163 КАС України, ст.ст.256,268,288,293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 15 січня 2019 року серії НК № 311866 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Маханьков О.В.