Справа № 804/2709/18
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

19 лютого 2019 року справа 804/2709/18

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Дурасова Ю.В.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 21.09.2018 (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання поновити виплату пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.04.2018 звернулась до Дніпропетровського оружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому вказує що проживала в м.Херсоні та отримував пенсію за віком до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю. Представник позивачки 21.02.2018 звернувся з заявою про поновлення виплати пенсії, в задоволенні якої відмовлено. Позивачка просить визнати протиправним рішення №2328 від 21.02.2018 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугою років та зобов'язати з 07.10.2009 поновити виплату пенсії.

Рішенням Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 21.09.2018 в задоволенні позову відмовлено. Суд погодився з доводами відповідача, що в них на обліку ОСОБА_1 не перебувала, а тому в них не виник обов'язок поновлювати їй виплату пенсії.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить постанову суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що за призначенням пенсії особа, яка не проживає в Україні, має право звертатись до будь-якого пенсійного органу. Відмовою в задоволенні позову порушено конституційне право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення та допущена дискримінація в залежності від місця проживання.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 визнані такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними, положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Таким чином, після рішення Конституційного Суду України, позивачці повинна бути поновлена виплата пенсії

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже законодавством чітко визначено, що поновлювати пенсію має пенсійний орган, який виплачував пенсію пенсіонеру та припинив таку виплату, тобто, пенсійний орган, де знаходиться пенсійна справа пенсіонера.

Оскільки ОСОБА_1 отримувала пенсію в м.Херсоні, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, то окружний суд вірно вказав на відсутність правових підстав для зобов'язання поновлювати виплату пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Представник позивачки правильно зазначає, що за призначенням пенсії особа, яка не проживає в Україні, має право звертатись до будь-якого пенсійного органу. Однак в цій справі мова йде не про призначення пенсії, а про поновлення виплати вже призначеної пенсії.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги щодо порушення конституційного права на пенсійне забезпечення та дискримінації в залежності від місця проживання.

Як наводилось вище, позивачка має безумовне право на поновлення виплати пенсії незалежно від того, де вона проживає. Проте для реалізації свого права вона не може звертатись до будь-якого державного органу на свій власний розсуд. Державою на законодавчому рівні визначена певна та чітка процедура забезпечення пенсійних прав, якої мають дотримуватись як органи Пенсійного фонду, так і громадяни. Відтак, для поновлення виплати пенсії, ОСОБА_1 має звертатись до пенсійного органу, де знаходиться її пенсійна справа, в якому вона востаннє отримувала пенсію і яке припинило виплату пенсії в зв'язку з її виїздом до Ізраїлю.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 21.09.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.02.2019 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді Ю.В. Дурасова