Справа № 0940/2305/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. справа № 0940/2305/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лудчак А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Кобрин Ю.І.,

представника третьої особи Устінського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі - відповідач) про визнання бездіяльності щодо невиконання пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 від 28.01.2016 незаконною та зобов'язання відповідача виконати функції замовника та укласти з цією метою контракт на реставрацію, ремонт та інші заходи щодо охорони культурної спадщини - будинку АДРЕСА_1, в місячний термін з моменту вступу рішення в законну силу.

Позов мотивовано тим, що будинок АДРЕСА_1, в якому знаходиться належне позивачу майно, і в якому проживають інші мешканці, віднесений до пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення, однак десятки років перебуває у незадовільному стані. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 від 28.01.2016 затверджено Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, згідно п. 4.5 якої передбачено, що етапом реставраційних заходів є виконання проектних пропозицій і проведення протиаварійних та будівельно-реставраційних робіт на пам'ятках, що потребують негайних консерваційних заходів, серед яких числиться і вказаний будинок. Неодноразові звернення позивача чи колективні до органу місцевого самоврядування та його посадових осіб з приводу покращення технічного стану будинку будь-яких позитивних наслідків не дали. Позивач вказала, що в січні 2018 року в цьому будинку стався обвал сходової клітки, 05 липня 2018 року відбувся обвал бетонної основи балкону третього поверху, внаслідок чого загинула мешканка будинку. Однак, незважаючи на вищезазначене, відповідачем не вжито жодних заходів, в тому числі на виконання пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 від 28.01.2016.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 даний позов залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв'язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

04.01.2019 представник відповідача подав суду клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 87).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд за правилами загального позовного провадження справи №0940/2305/18.

04.01.2019 представник відповідача подав суду також клопотання за №5/11.1-03/14в про розгляд справи у судовому засіданні (а.с. 86) та клопотання про залучення Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача (а.с. 85).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 призначено судовий розгляд справи №0940/2305/18 з проведенням судового засідання та залучено Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача (далі - третя особа).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 04.01.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив за №2/11.1-03/14в, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення даного адміністративного позову. Так, представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради зазначив, що відповідно до пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки (далі - Програма на 2016-2018 роки), наступний етапом реставраційних заходів є виконання проектних пропозицій і проведення протиаварійних та будівельно-реставраційних робіт на пам'ятках, що потребують негайних консерваційних заходів. Поетапно в першу чергу: вул. Галицька, 14; вул. Курбаса 5,7,9 (як єдиний комплекс); вул. Чорновола, 28 (як єдиний комплекс з фасадом від вул. Гординського); вул. Мазепи, 28 (як єдиний комплекс з буд. вул. К. Данила, 1); вул. Гаркуші, 4; вул. Січових Стрільців, 4 і 16; вул. Ринок, 5; вул. Ринок, 6; вул. Ринок 7; вул. Ринок, 8; вул. Мельничука 14, 16, а також окремі консерваційні роботи на інших пам'ятках в історико-архітектурній заповідній території. Відповідно необхідне щорічне фінансування (мінімальних) першочергових реставраційних робіт в обсязі 800 тис. грн. з умовою залучення інших джерел фінансування та співфінансування власниками пам'яток. Таким чином, як відмічає представник відповідача, даний пункт Програми на 2016-2018 роки не стосується лише будівлі по АДРЕСА_1. Більше того, передбачає поетапність, тобто почерговість виконання заходів, передбачених цим пунктом. Представник відповідача зазначив також, що у 2018 році стосовно будинку по АДРЕСА_1 розроблена проектно-кошторисна документація щодо здійснення реставраційних робіт. Окрім того, будинок на АДРЕСА_1 знятий з управління ТОВ «Балтія-Сервіс» та передано в управління співвласників будинку. Таким чином, ні виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради чи інші виконавчі органи міської ради, ні комунальні підприємства міської ради не є уповноваженими органами щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції тощо цього будинку. Відповідач також вказав, що вимоги позивача не підлягають задоволенню через неналежно обраного відповідача, оскільки виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради не має визначених законом повноважень та не є виконавцем Програми на 2016-2018 роки. Щодо позовної вимоги про зобов'язання виконати функції замовника і укласти з цією метою контракт на реставрацію, ремонт та інші заходи щодо охорони культурної спадщини - будинку АДРЕСА_1, в місячний термін з моменту вступу рішення в законну силу, то після виготовлення проектно-кошторисної документації, фахівцями в межах Програми та з врахуванням вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в тому числі і враховуючи обов'язок власника утримувати належне йому майно), буде вирішуватися питання щодо подальших кроків стосовно здійснення реставраційних робіт та укладення необхідних договорів. Як наслідок, представник відповідача вважає, що суд не наділений відповідною компетенцією та не вправі визначати вид цивільно-правових угод необхідних для виконання п. 4.5. Програми на 2016-2018 роки. На підставі наведеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в повному обсязі (а.с. 61-63).

17.01.2019 позивач надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відзив не спростовує заявлених позовних вимог. Так, будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який віднесений до пам'яток містобудування, десятки років перебуває у незадовільному стані. Неодноразові звернення до міського голови, директора Департаменту містобудування та культурної спадщини, голови депутатської комісії з питань бюджету з приводу технічного стану будинку, крім відписок, будь-яких позитивних наслідків не дали. Окрім того, позивач вказала, що передача будинку на баланс ТОВ «Балтія-Сервіс» не звільняє відповідача від виконання обов'язків, визначених законодавством, яке регулює питання збереження пам'яток архітектури та містобудування. Твердження відповідача у відзиві про зняття будинку з управління ТОВ «Балтія-Сервіс» та передачу в управління співвласникам будинку жодним чином не конкретизовано, оскільки не містить будь-якої ідентифікації такого суб'єкта. Також позивач відзначила, що Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини може бути розпорядником коштів лише тих, які йому виділені, і в будь-якому випадку є підзвітним та підконтрольним виконавчому комітету міської ради, а тому позовні вимоги направлені до належного відповідача. З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає позов підставним та таким що підлягає до задоволення, а поданий відповідачем відзив неаргументованим, голослівним, не підкріпленим належними та допустимими доказами і таким, що не базується на нормах діючого законодавства, яке регламентує дані правовідносини (а.с. 99-100).

18.01.2019 представник Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради подав суду пояснення щодо позову, в яких відмітив, що вважає позовні вимоги необгрунтованими. Так, представником третьої особи зазначено, що відповідно до Програми на 2016-2018 роки були профінансовані реставраційні роботи на наступних об'єктах:

- у 2016 році: Фортечна стіна зі сторони Фортечного провулку; фасади будинків на вул. Гетьмана Мазепи, 5, 7, 9; фасади будинків на вул. Бельведерській, 6, 8;

- у 2017 році: Фортечна стіна зі сторони Фортечного провулку (завершення робіт); фасади будинків на вул. Гетьмана Мазепи, 5, 7, 9 (завершення робіт); фасади будинків на вул. Бельведерській, 6, 8 (завершення робіт); фасади будинків на вул. Шевченка, 22, 24, 30, 44; вул. Леся Курбаса, 5, 7, 9;

- у 2018 році: фасади будинків на вул. Шевченка, 22, 24, 30, 44 (завершення робіт); вул. Леся Курбаса, 5, 7, 9 (завершення робіт); підвальне приміщення Ратуші.

Також представником третьої особи підкреслено, що 20.06.2018 третьою особою укладено Договір підряду на розроблення науково-проектної документації з Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто», яким виконана основна частина роботи згідно укладеного Договору. Так, виконаний перший етап науково-дослідних робіт, що включає в себе обстеження стану частин будинку та надано рекомендації щодо подальшої експлуатації будинку. Другий етап передбачає проведення реставрації фасаду, який планується закінчити в 1 кварталі 2019 року. Окрім того, відмічено, що ні виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, ні інші виконавчі органи міської ради, ні комунальні підприємства міської ради не є уповноваженими органами щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції тощо будівлі по АДРЕСА_1. При цьому, підкреслено, що органом виконавчої влади щодо здійснення функцій з охорони культурної спадщини (уповноваженим органом охорони культурної спадщини) є сектор з питань охорони культурної спадщини управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с. 114-119).

21.01.2019 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник відповідача подав заперечення від 18.01.2019 за №24/11.1-03/14в, в якому відмітив, що питання управління будинком вирішуються в першу чергу співвласниками, інші ж питання щодо охорони об'єктів культурної спадщини віднесені до повноважень відповідних органів державної влади і органів місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини. Таким чином, позов до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради є безпідставним га необгрунтованим, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 149-150).

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві та запереченні.

Представник третьої особи позов не визнав з мотивів, викладених у письмовому поясненні.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, заперечення, письмові пояснення та інші письмові докази і матеріали в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Будинок АДРЕСА_1, віднесений до пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення, що підтверджується випискою з реєстру від 30.09.2009 за №115-Д (а.с. 10).

Позивачу, на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, яке знаходиться в даному будинку, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №20156812 від 08.09.2008, виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації (а.с. 22).

18.08.2015 комісією у складі заступника начальника управління правової роботи із контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудування департаменту містобудування та архітектури В. Ідака, начальника відділу з питань охорони культурної спадщини І. Панчишина, заступника начальника відділу житлового господарства управління інфраструктури Департаменту комунального господарства транспорту і зв'язку О.Петечел, інженера відділу експлуатації КП «Єдиний розрахунковий центр» Ю. Версти проведено обстеження будинку АДРЕСА_1, на підставі якого складено акт обстеження від 18.08.2015. Згідно вказаного акту, було встановлено низку недоліків (руйнувань, просідань тріщин як основного фасаду будинку, так і основних стін будинку) (а.с. 24-25).

Відповідачем про проведення даного обстеження і складення вищевказаного акту повідомлено позивача листом від 19.10.2015 за №4428/01-14/27 (а.с. 23).

Надалі в грудні 2015 року на основі замовлення Департаменту комунального господарства транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківським філіалом ДП «НДІ Проектреконструкція» проведено додаткове обстеження стану конструкцій частини житлового будинку АДРЕСА_1.

На основі даного обстеження складено Звіт про технічний стан частини житлового будинку АДРЕСА_1, згідно якого зроблено висновок про незадовільний стан вказаного будинку АДРЕСА_1 та про негайне проведення капітального ремонту (а.с. 26-35).

У звіті рекомендовано здійснити конкретні роботи для подальшої нормальної експлуатації житлового будинку: виконати підсилення або часткову заміну в місцях руйнування склепіння і стін підвалу; заборонити проїзд автотранспорту; підсилити перемички прорізів в підвалі; виконати перекладку ділянок стін фасадів і заробляння тріщин; виконати необхідні ремонтні і оздоблювальні роботи; виконати капітальний ремонт даху із заміною покрівлі і влаштування водостічних труб для відведення атмосферних опадів; здійснити ремонт та відновлення внутрішнього опорядження стін і стелі, ремонт сходової клітки тощо (а.с. 34-35).

28.01.2016 рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 затверджено Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, замовником якої є Івано-Франківська міська рада, головним розробником - відділ з питань охорони культурної спадщини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с. 11-21).

Як слідує із Програми на 2016-2018 роки, строки її реалізації 2016-2018 роки, основні джерела фінансування - міський бюджет, контроль за виконанням заходів Програми здійснюють Івано-Франківська міська рада, Івано-Франківський виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради та постійна депутатська комісія з питань містобудування та земельних відносин (а.с. 13-14).

Згідно п. 4.5. вказаної Програми на 2016-2018 роки, наступний етапом реставраційних заходів є виконання проектних пропозицій і проведення протиаварійних та будівельно-реставраційних робіт на пам'ятках, що потребують негайних консерваційних заходів. Поетапно в першу чергу: вул. Галицька, 14; вул. Курбаса 5,7,9 (як єдиний комплекс); вул. Чорновола, 28 (як єдиний комплекс з фасадом від вул. Гординського); вул. Мазепи, 28 (як єдиний комплекс з буд. вул. К. Данила, 1); вул. Гаркуші, 4; вул. Січових Стрільців, 4 і 16; вул. Ринок, 5; вул. Ринок, 6; вул. Ринок 7; вул. Ринок, 8; вул. Мельничука 14, 16, а також окремі консерваційні роботи на інших пам'ятках в історико-архітектурній заповідній території. Відповідно необхідне щорічне фінансування (мінімальних) першочергових реставраційних робіт в обсязі 800 тис. грн. з умовою залучення інших джерел фінансування та співфінансування власниками пам'яток.

20.02.2017 позивач звернулась до міського голови із зверненням про виготовлення проектно-кошторисної документації на виконання всіх необхідних робіт згідно звіту експертів в будинку АДРЕСА_1, підкресливши, що вказаний будинок є об'єктом культурної спадщин, що передбачає фінансування ремонтно-реставраційних робіт за рахунок «Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки» (а.с. 45).

22.02.2017 позивач звернулась з аналогічним зверненням до голови депутатської комісії з питань бюджету (а.с. 46).

Відповідач листом від 09.03.2017 надав відповідь на усне звернення позивача, в якій зазначив, що у 2017 році проведення реставраційних робіт головного фасаду будинку АДРЕСА_1 включно з ремонтом водовідвідної системи не планується. Вказані роботи планується провести в 2018 році (а.с. 47).

22.03.2017 Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надав відповідь на колективне звернення мешканців будинку АДРЕСА_1, згідно якої повідомив, що до кінця березня буде проведено комісійне обстеження підвалів будинку і подані остаточні пропозиції щодо подальших реставраційних робіт на об'єкті (а.с. 48).

24.11.2017 позивач звернулась із зверненням до міського голови і Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради із зверненням про підтвердження внесення будинку АДРЕСА_1, що є пам'яткою архітектури місцевого значення в «Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки» з метою виконання необхідних ремонтно-реставраційних робіт (а.с. 49).

Відповідь на дане звернення надав Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, який листом від 03.01.2018 за №П/2628/1 повідомив позивача про те, що будинок АДРЕСА_1 включений в «Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки». Виготовлення проектно-кошторисної документації та реставраційні роботи планується провести в 2018 році (а.с. 50).

27.09.2018 позивач звернулась із зверненням до міського голови, в якому вкотре відмітила про байдуже та недбале ставлення міської виконавчої влади до будинку АДРЕСА_1, що є пам'яткою архітектури місцевого значення. У зверненні ОСОБА_1 зазначила про складений Звіт про технічний стан вказаного будинку, який розроблено Івано-Франківським філіалом ДП «НДІ Проектреконструкція», в якому прописані висновки і рекомендації щодо проведення першочергових заходів по підсиленню капітальних стін будівлі, однак жодна з рекомендацій не виконана, незважаючи на те, що будинок АДРЕСА_1 включений в «Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки» як пам'ятка культурної спадщини (а.с. 51).

Листом від 25.10.2018 за №П2823/1 Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надав відповідь на дане звернення, згідно якої повідомив позивача, що проектний інститут «Дніпромісто» завершує роботи з обстеження технічного стану будинку, виготовляє проектно-кошторисну документацію на реставрацію фасадів будинку АДРЕСА_1, а будівельні роботи з реставрації будуть здійснені протягом наступних років. Окрім того, Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у листі відмітив, що вказаний будинок переданий на обслуговування управителю - ТзОВ «Балтія сервіс». Тому технічну документацію про технічний стан та план з усунення руйнівних процесів буде передано управителю для подальшого проведення відповідних комплексних заходів з утримання майна, а всі роботи з експлуатації будинку, реконструкції інженерних систем тощо згідно чинного законодавства буде проводити управитель за кошти власників житлових і нежитлових приміщень. Крім цього, відповідач розглядає можливість залучення інвестора на проведення робіт з виведення будинку з незадовільного стану (а.с. 52).

Вважаючи такі, як зазначає позивач, відписки відповідача та третьої особи незаконною бездіяльністю, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 за №1805-ІІІ (далі - Закон №1805-III).

Відповідно до визначення, що наведене у статті 1 Закону №1805-III, об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам'ятка культурної спадщини (далі - пам'ятка) - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, або об'єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об'єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що будинок АДРЕСА_1 віднесений до пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення, що підтверджується випискою з Державного реєстру нерухомих пам'яток України від 30.09.2009 за №115-Д (а.с. 10).

Відповідно до ст. 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону №1805-III, до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам'яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам'яток та в історичних ареалах населених місць; забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини організація відповідних охоронних заходів щодо пам'яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам'ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об'єктів культурної спадщини, відповідного використання пам'яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам'яток, що знаходяться на їх території; організація досліджень об'єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт; здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Згідно підпункту 5 пункту «б» частини 2 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, в числі делегованих повноважень, організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Підпунктом 10 пункту «б» частини 1 статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, в числі делегованих повноважень, забезпечення охорони пам'яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що саме на виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради покладається обов'язок вжиття заходів по охороні та реставрації об'єкта культурної спадщини, яким є будинок АДРЕСА_1.

Окрім того, як зазначено в Програмі на 2016-2018 роки, контроль за виконанням заходів Програми здійснює, зокрема, Івано-Франківський виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Згідно положень п. 1.2. Розділу « 1. Загальні положення» Положення про Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради від 16.05.2017 за №124-12, Департамент утворюється Івано-Франківською міською радою, підзвітний і підконтрольний міській раді, підпорядкований, зокрема, її виконавчому комітету (а.с. 78).

Отже, суд вважає помилковими доводи відповідача, що оскільки Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради є самостійною юридичною особою, то відповідачем у справі має бути саме Департамент, зважаючи на те, що Департамент підпорядкований виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради.

Стосовно пояснень третьої особи про те, що відповідно до Програми на 2016-2018 роки були профінансовані реставраційні роботи на наступних об'єктах: Фортечна стіна зі сторони Фортечного провулку; фасади будинків на вул. Гетьмана Мазепи, 5, 7, 9; фасади будинків на вул. Бельведерській, 6, 8; фасади будинків на вул. Шевченка, 22, 24, 30, 44 та підвальне приміщення Ратуші, то суд звертає увагу, що вказані об'єкти не були включені до Програми на 2016-2018 роки.

Як встановлено судом, в п. 4.5. вказаної Програми увійшли об'єкти за адресами: вул. Галицька, 14; вул. Курбаса 5,7,9 (як єдиний комплекс); вул. Чорновола, 28 (як єдиний комплекс з фасадом від вул. Гординського); вул. Мазепи, 28 (як єдиний комплекс з буд. вул. К. Данила, 1); вул. Гаркуші, 4; вул. Січових Стрільців, 4 і 16; вул. Ринок, 5; вул. Ринок, 6; вул. Ринок 7; вул. Ринок, 8; вул. Мельничука 14, 16.

Також представник третьої особи в своїх поясненнях зазначив, що проведення реставрації фасаду в будинку АДРЕСА_1 планується закінчити в 1 кварталі 2019 року, однак, як встановлено в судовому засіданні 18.02.2019, станом на момент розгляду справи такі роботи не починались та не виконані.

При цьому, згідно Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, строки реалізації Програми - 2016-2018 роки.

Суд також звертає увагу, що згідно відповіді відповідача від 09.03.2017, у 2017 році проведення реставраційних робіт головного фасаду будинку АДРЕСА_1 включно з ремонтом водовідвідної системи не планувалось. Вказані роботи планувалося провести в 2018 році (а.с. 47).

Аналогічну відповідь позивачу надав Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, який згідно листа від 03.01.2018 за №П/2628/1 повідомив позивача, що виготовлення проектно-кошторисної документації та реставраційні роботи планується провести в 2018 році (а.с. 50).

Однак, вже 25.10.2018 листом за №П2823/1 Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради повідомив позивача, що будівельні роботи з реставрації будуть здійснені протягом наступних років. Окрім того, Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у листі відмітив, що вказаний будинок переданий на обслуговування управителю - ТзОВ «Балтія сервіс», а тому всі роботи з експлуатації будинку, реконструкції інженерних систем тощо згідно чинного законодавства буде проводити управитель за кошти власників житлових і нежитлових приміщень (а.с. 52).

Отже, з вказаної відповіді слідує, що відповідач самоусувається від своїх повноважень та обов'язків, що визначені Законом України «Про охорону культурної спадщини» та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», щодо організації охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, забезпечення охорони пам'яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання, а також забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.

Як слідує з відповіді третьої особи від 22.03.2017, до кінця березня 2017 року буде проведено комісійне обстеження підвалів будинку і подані остаточні пропозиції щодо подальших реставраційних робіт на об'єкті (а.с. 48). Однак, жодних доказів на підтвердження вищенаведеного суду не надано.

Вказане, на думку суду, свідчить про бездіяльність відповідача стосовно здійснення будь-яких конкретних заходів щодо виконання пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, а саме охорони та реставрації об'єкта культурної спадщини - будинку АДРЕСА_1.

При цьому, як судом встановлено в ході розгляду справи, в грудні 2015 року на основі замовлення Департаменту комунального господарства транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківським філіалом ДП «НДІ Проектреконструкція» проведено додаткове обстеження стану конструкцій частини житлового будинку АДРЕСА_1, на основі якого складено Звіт про технічний стан частини житлового будинку АДРЕСА_1, в якому зазначено фізичний знос конструкцій будинку, та зроблено висновок про незадовільний стан вказаного будинку АДРЕСА_1 та про негайне проведення капітального ремонту з рекомендаціями конкретних робіт для подальшої нормальної експлуатації житлового будинку: виконати підсилення або часткову заміну в місцях руйнування склепіння і стін підвалу; заборонити проїзд автотранспорту; підсилити перемички прорізів в підвалі; виконати перекладку ділянок стін фасадів і заробляння тріщин; виконати необхідні ремонтні і оздоблювальні роботи; виконати капітальний ремонт даху із заміною покрівлі і влаштування водостічних труб для відведення атмосферних опадів; здійснити ремонт та відновлення внутрішнього опорядження стін і стелі, ремонт сходової клітки тощо (а.с. 26-35).

Окрім того, встановивши бездіяльність відповідача станом на момент розгляду справи, суд встановив, що рішенням Івано-Франківської міської ради №384-22 від 14.12.2018 (а.с. 222) затверджено Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2019-2021 роки, згідно якої контроль за виконанням заходів Програми здійснює, зокрема, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (а.с. 223).

Відповідно до п. 1.2. Розділу « 1. Мета Програми», Програма є продовженням реалізації пам'яткоохоронної діяльності планованої «Програмою охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки».

Як слідує із змісту Розділу 4 «Об'єкти реставрації» Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2019-2021 роки, будинок АДРЕСА_1 не включений у об'єкти реставрації згідно Програми.

Таким чином, відповідач допустивши бездіяльність по виконанню пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, а саме не здійснивши запланованих заходів щодо охорони та реставрації будинку АДРЕСА_1, надалі не відніс вказаний будинок до об'єктів, які потребують охорони та реставрації, як об'єкт культурної спадщини до Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2019-2021 роки.

Вказане свідчить про бездіяльність відповідача щодо здійснення своїх повноважень в межах охорони та реставрації об'єкта культурної спадщини - будинку АДРЕСА_1.

Щодо визнання такої бездіяльності незаконною, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - мешканців села, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в рамках Конституції і законів України.

Судом встановлено приналежність позивача до територіальної громади міста Івано-Франківська, вказане стороною відповідачів не оспорювалося і не заперечувалось.

Позивач як член територіальної громади має право брати участь у вирішенні питань місцевого значення в рамках Конституції і законів України. Так само позивач має право вимагати від усіх органів місцевого самоврядування виконання імперативних приписів Законів України в разі їх неналежного, несвоєчасного виконання, а також в разі невиконання таких приписів. Це право підлягає реалізації шляхом подання відповідних звернень до визначених органів місцевого самоврядування, безпосередньої участі у прийнятті рішень, а також шляхом звернення до суду за захистом власних прав та законних інтересів.

Визначаючи поняття охоронюваного законом інтересу суд має застосувати положення пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), справа №1-10/2004, рішення від 01.12.2004, № 18-рп/2004, згідно з яким поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Враховуючи, що в ст. 3 Закону України Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за позивачем як за громадянином України закріплено право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад, ним виявлено та реалізоване прагнення до користування конкретним матеріальними благами. Ці блага пов'язані з реалізацією певних прагнень, спрямованих на реалізацію в місті Івано-Франківську вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Суд має визнати, що кожен член територіальної громади міста наділений правом вимагати від відповідачів своєчасного виконання приписів наведеного Закону.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як встановлено судом, Івано-Франківською міською радою рішенням №12-3 від 28.01.2016 на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про охорону культурної спадщини» затверджено Програму охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, контроль за виконанням якої покладено, зокрема, на відповідача.

Відповідно до вищезазначених положень статей 3 та 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а також статей 31 і 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких визначені повноваження відповідача, суд дійшов переконання, що в останніх встановлено саме імперативну за своїм змістом норму права, згідно з якою і встановлено обов'язок для відповідача забезпечення збереження об'єктів культурної спадщини, що закріплено в самій Програмі на 2016-2018 роки, основною ціллю якої є забезпечення збереження об'єктів культурної спадщини та історичного архітектурного середовища центральної частини міста (а.с. 13).

Наведені положення є обов'язковими до виконання та не надають відповідачу повноважень їх виконувати виключно на власний розсуд, а так само не виконувати. При цьому, Програма на 2016-2018 роки передбачала не тільки строки для початку виконання, а встановлювала строки її повного та належного виконання. У зазначені строки мали бути виконані усі підготовчі попередні дії суб'єктів владних повноважень разом з проведенням усіх необхідних консультацій та обговорень.

Повноваження відповідача за наведеним Законом не є дискреційними, а тому відповідачу надано строки для виконання його приписів.

Відповідач є постійно діючим представницьким органом місцевого самоврядування, на діяльність якого повною мірою поширюється положення статті 19 Конституції України, згідно з частиною другою якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принциповим в розумінні наведеного положення Конституції України є Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), справа №1-9/2009, рішення від 16.04.2009, №7-рп/2009, згідно з п. 1 резолютивної частини якого Конституційний Суд України визначив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою наведені приписи Закону не можуть розглядатися як такі, якими були віднесені до питань в межах власної компетенції органів місцевого самоврядування.

Таке рішення є правовим, і створило для відповідача так і для підпорядкованих суб'єктів владних повноважень певні зобов'язання правового характеру, обов'язкові до виконання.

Під час визначення меж дискреційних повноважень, суд має виходити з того, що власні повноваження відповідача полягають виключно в обранні іншого, більш ефективного способу, а тому відповідач не вправі відмовитися від виконання імперативних приписів Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а так само як і порушувати встановлені в Програмі на 2016-2018 роки строки.

При цьому виникнення права на виконання встановлених в Законі обов'язків в іншого суб'єкта владних повноважень не може розглядатися в якості підстави звільнення первинного суб'єкта владних повноважень від юридичної відповідальності та оцінки його бездіяльності як протиправної.

Наведене свідчить, що протягом встановлених строків як виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, так і Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, який підзвітний та підконтрольний виконавчому комітету міської ради, - завдання програми на 2016-2018 роки та вимоги закону не виконали в цілому.

Таким чином, суд встановив, що вказані норми права є імперативними та встановлюють обов'язок, зокрема для виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо забезпечення збереження об'єктів культурної спадщини та історичного архітектурного середовища центральної частини міста.

Відповідно до Розділу 3 «Основні напрямки» Програми на 2016-2018 роки, основними напрямками науково-дослідницької та інноваційної діяльності при реалізації Програми є: організація та проведення комплексних досліджень окремих будівель та споруд, археологічних об'єктів, історико-бібліографічні та архівні вишукування на цих об'єктах; пошук та сприяння впровадженню традиційних і нових реставраційних технологій у реставраційну практику; сприяння проектним організаціям в розробці та втіленні комплексних проектних науково-дослідних робіт з реабілітації, консервації та реставрації пам'яток; вивчення та узагальнення вітчизняного, міжнародного пам'яткоохоронного досвіду можливостей його застосування у місті; розробка пропозицій і планів здійснення єдиної науково-технічної політики у сфері досліджень, консервації і реставрації історико-культурної спадщини міста.

Суд звертає увагу, що приписами ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Наведені положення, як і встановлені в судовому засіданні обставини у зволіканні з виконанням відповідачем своїх повноважень та обов'язків, не звільняє відповідача від оцінки його бездіяльності протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням вищевикладеного, бездіяльність відповідача щодо невиконання пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки є протиправною.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати функції замовника та укласти з цією метою контракт на реставрацію, ремонт та інші заходи щодо охорони культурної спадщини - будинку АДРЕСА_1, в місячний термін з моменту вступу рішення в законну силу, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону №1805-III, до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, серед іншого, виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об'єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Таким чином, в даному випадку укладення контракту на реставрацію, ремонт та інші заходи щодо охорони культурної спадщини є дискреційним повноваженням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Окрім того, про обов'язок укладення контракту на реставрацію, ремонт та інші заходи щодо охорони культурної спадщини не зазначено і в Програмі охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 від 28.01.2016.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про охорону культурної спадщини», адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо невиконання пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 від 28.01.2016

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради (вул. Незалежності, 9, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання до вчинення дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000, ) щодо невиконання пункту 4.5 Програми охорони культурної спадщини міста Івано-Франківська на 2016-2018 роки, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради №12-3 від 28.01.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000, ) частину сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 25 лютого 2019 р.