Справа № 1340/5763/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5763/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп'як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 1340/5763/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору «NIBULON S.A.» та ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання протиправними дій,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» (81750, Львівська область, м. Ходорів, вул. Чорновола, 10) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору «NIBULON S.A.» (49 AVENUE DE LA GARE CASE POSTALE 2067 CH-2001 NEUCHATEL SWITZERLAND; адреса для листування: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9Б) та ПрАТ «Компанія «Райз» (01014, м. Київ, Печерський район, вул.. К.Білокур, будинок 5/17), про визнання протиправними дій, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого держаного виконавця Сіренко Сергія Володимировича, в межах виконавчого провадження №55583162 у відношенні до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» (), які виявляються у направленні запиту державного виконавця № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 5583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/16206/14-ц, боржником в якому є ПрАТ «Компанія «Райз», а стягувачем - компанія «NIBULON S.A.». Позивач не є стороною виконавчого провадження. Станом на дату направлення запиту державного виконавця вмотивована постанова державного виконавця про залучення ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» для участі у виконавчих діях не виносилась, а відтак позивач не відноситься до учасників виконавчого провадження, а відповідно не набув обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Вважає, що чинним законодавством не передбачено обов'язок позивача, який не є ні стороною виконавчого провадження і будь яким іншим учасником виконавчого провадження надавати інформацію. Запитувана державним виконавцем від посадових осіб позивача інформація та документи про дебіторську заборгованість боржника, її розмір та причини виникнення законом не передбачено, а такі дії державного виконавця є незаконні. Просив позов задоволити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

10 грудня 2018 року відповідач, Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, де зазначив наступне. Державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. В даному випадку у зв'язку з отриманням від Державної фіскальної служби України та від стягувача інформації, яка свідчила про вірогідність існування у ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» дебіторської заборгованості перед боржником (ПрАТ «Компанія «Райз»), державний виконавець надіслав позивачеві запит від 03.09.2018 №55583162/20.1-4/23 щодо надання відомостей про належне боржнику майно, що перебуває у ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» та майно чи кошти, які ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» має передати боржнику, довідку про стан заборгованості ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» перед боржником, письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення, та засвідчених копій підтверджуючих документів. Такі дії щодо направлення запиту на адресу позивача відповідачі вважають законними.

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року залучено до участі у справі співвідповідача Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору "NIBULON S.A." та ПрАТ "Компанія "Райз". Підготовче засідання відкладено на 28 січня 2019 року.

Представник, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору «NIBULON S.A.», через канцелярію суду 22 січня 2019 року подав пояснення, де зазначив, що позивачем не вказано, які саме його права та законні інтереси було порушено оспорюваними діями державного виконавця і в чому конкретно полягає порушення таких прав та законних інтересів з боку державного виконавця. У зв'язку з тим, що позивач може мати заборгованість перед ПрАТ «Компанія «Райз», що утворилася у зв'язку з придбанням у останнього товарів (робіт, послуг). Отже, у позивача може існувати дебіторська заборгованість перед боржником, що є підставою для застосування до позивача ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року підготовче провадження в адміністративній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 лютого 2019 року.

В судове засідання 20 лютого 2019 року представники сторін та третіх осіб не прибули. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що учасниками справи не заявлено клопотань про розгляд справи за їх участі, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

В силу ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа № 759/16206/14-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 28.12.2017, про: «Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється, відповідно до висновків цього рішення.

Продавці-Апелянти - публічне акціонерне товариство «Компанія Райз» повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «NIBULON SA» 17 536 000,00 (сімнадцять мільйонів п'ятсот тридцять шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривни щодо долара США станом на 06 грудня 2017 року становить 476 354 918,40 в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% (чотири відсотки) з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат Відповідачів-Покупців - «NIBULON SA» на їх торгового представника) несуть Продавці-Апелянти - публічне акціонерне товариство «Компанія Райз».

Витрати та збори за цією апеляцією:- Фунтів стерлінгів: - Збори Асоціації 5463,29; - Збори Апеляційної ради 48131,56; - ПДВ 0,00 53594,85 фунтів стерлінгів, 53594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом Національного банку України гривни щодо фунта стерлінга станом на 06 грудня 2017 року становить 1 955 901, 17 грн., сплачуються Продавцями - публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз».

Виконавче провадження за даним виконавчим листом було відкрито постановою старшого державного виконавця Сіренко С.В. від 22.01.2018 за наслідками розгляду заяви стягувача - NIBULON SA про примусове виконання.

03 вересня 2018 року в рамках цього виконавчого провадження старшим державним виконавцем Сіренко С.В., в тому числі на адресу ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» був направлений письмовий запит №55583162/20.1-4/23, яким вимагалось протягом трьох днів з моменту отримання цього запиту подати до відділу примусового виконання рішень Департаменту:

- відомості про належне ПрАТ «Компанія «Райз» (попереднє найменування - ПАТ «Компанія «Райз»), , майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які він повинен передати ПрАТ «Компанія «Райз»;

- довідку про стан заборгованості ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» перед ПрАТ «Компанія «Райз», письмові щодо підстав і строків її виконання та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.

Позивач, вважаючи такі дії державного виконавця протиправними, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом норми ч. 1 ст. 14 Закону №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, в силу норми п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Більш того, згідно з ч. 5 ст. 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

При цьому, відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Правовий аналіз наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що державний виконавець наділений достатнім обсягом прав на вжиття передбачених цим Законом заходів з примусового виконання рішень шляхом отримання, в тому числі й від підприємств, що не являються безпосередньо учасниками виконавчого провадження, інформації безвідносно до ознак її конфіденційності.

Аналогічно в пункті 11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802), визначено, що запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Таким чином, в контексті обставин справи запит державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення і використовується виключно із службовою метою, оскільки відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит, діяв виключно з метою розшуку майна недобросовісного боржника на підставі та в порядку, визначеному статтею 18 Закону №1404-VIII.

Частиною першою ст. 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Отже, в силу наведених правових норм державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати від таких осіб відповідні відомості про належне боржнику майно.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали (зокрема, матеріали надані представником відповідачів - старшим державним виконавцем Сіренко С.В.) суд встановив, що державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа № 759/16206/14-ц, виданого 28.12.2017, було: 23.01.2018 - направлено запит до Офісу великих платників податків ДФС щодо надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості ПАТ «Компанія «Райз», в розрізі платників податків-дебіторів; 23.01.2018 - викликано керівника ПАТ «Компанія «Райз» для надання підтверджуючих документів про сплату боргу, та надання пояснень та інших документів; 15.02.2018 - повторно викликано керівника ПАТ «Компанія «Райз»; 13.07.2018 - направлено вимоги до ДФС України та Офісу великих платників податків ДФС про надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних щодо виданих та отриманих ПАТ «Компанія «Райз» податкових накладних за звітні періоди 2014 - 2018 років.

Відповідно до листа ДФС України від 17.07.2018 №12601/5/99-99-12-03-06-16 відповідача повідомлено про те, що згідно з даними обліково-звітної інформації системи органів ДФС ПАТ «Компанія «Райз» () подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму № 1 «Баланс», де відображено на кінець звітного періоду суму у рядку 1040 «Довгострокова дебіторська заборгованість» - 10000 тис. грн., рядку 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» - 164912 тис. грн., рядку 1130 «Дебіторська заборгованість за розрахунками за виданими авансами» - 482355 тис. грн., рядку 1135 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом» - 27445 тис. грн., рядку 1136 «Дебіторська заборгованість за розрахунками у тому числі з податку на прибуток» - 16614 тис. грн., рядку 1140 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з нарахованих доходів» - 1904 тис. грн., рядку 1145 «Дебіторська заборгованість за розрахунками із внутрішніх розрахунків» - 14815209 тис. грн., рядку 1155 - «Інша поточна дебіторська заборгованість» - 2022411 тис. грн.

З листа Офісу великих платників податків ДФС від 20.07.2018 №8680/9/28-10-41/08-06, отриманого на запит щодо надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних ПрАТ «Компанія «Райз», державний виконавець встановив, що в період 2014 - 2018 роки ПрАТ «Компанія «Райз» реалізувало позивачеві товарів (робіт, послуг) на загальну суму 6 800 556,97 грн.

У свою чергу, з метою підтвердження вказаної інформації та з'ясування ймовірної заборгованості позивача перед ПрАТ «Компанія «Райз» за поставлені товари (роботи, послуги), стягувач (NIBULON SA) звернувся до старшого державного виконавця Сіренка С.В. з клопотанням від 03.09.2018 про надсилання до суб'єктів господарювання, в т.ч. до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» запиту державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 53 Закону №1404-VIII.

На підставі отриманої інформації з ДФС України та Офісу великих платників податків ДФС, та на виконання клопотання сторони виконавчого провадження, 03.09.2018 ст. державним виконавцем Сіренком В.С. надіслано описаний вище запит №55583162/20.1-4/23 до підприємств, зокрема, до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний».

Судом беруться до уваги пояснення відповідача про те, що станом на 03.09.2018 року в порядку, визначеному ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець отримав від ДФС України і від стягувача інформацію ,яка свідчила про можливе виникнення і існування у позивача дебіторської заборгованості перед боржником, але не отримав документального підтвердження такої інформації ані від органу доходів і зборів, ані від боржника, що потребувало вчинення дій у виявленні дебіторської заборгованості боржника з використанням процесуальних прав і повноважень, передбачених статтями 13,18,53 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведеного вбачається, що старший державний виконавець Сіренко В.С. надіслав запит на адресу позивача не як стороні виконавчого провадження, а як особі, у якої може знаходитись майно чи кошти, які належать боржнику.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII звернутися до нього із запитом щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Посилання позивача у тексті позову на те, що відповідач не мав права витребовувати від нього інформацію та документи про дебіторську заборгованість, суд відхиляє як нормативно необґрунтовані, оскільки, як вже зазначалося вище по тексту цього рішення суду, п. 3 ч. 3 ст. 18 та ч. 1 ст. 53 Закону №1404-VIII надає державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачі в даному випадку довели суду правомірність оскаржуваних дій державного виконавця.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позову повністю, а документальні докази понесення відповідачами судових витрат у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Гетьман Сагайдачний» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору «NIBULON S.A.» та ПрАТ «Компанія «Райз», про визнання протиправними дій - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 25.02.2019 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна