Справа № 480/4710/18
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р. Справа №480/4710/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку письмового провадження адміністративну справу №480/4710/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66) Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 11713,92 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 11713,92 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 01.10.2013 по 14.05.2018 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державна установа "Шосткинська виправна колонія №66"). 14.05.2018 Наказом Державної установи "Шосткинська виправна колонія №66" №59/ОС-18 її було звільнено зі служби у відповідності з Законом України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", Законом України "Про національну поліцію" за ст.77 п.1 пп.4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів).

На підставі Наказу №59/ОС-18 від 14.05.2018 та арматурної довідки №170 позивачу було видано довідку №85, у якій перелічено предмети, за які ОСОБА_1 має бути виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно у загальній сумі 11713,92 грн.

Однак, під час звільнення відповідачем не проведена виплата грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 11713,92 грн.

29.11.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення розрахунку та виплату грошової компенсації за невикористане речове майно, однак, відповідачем у листі від 03.12.2018 за №4/1458, позивачу повідомлено, що грошова компенсація, у відповідності до постанови КМУ №578 від 14.08.2013 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби", виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Станом на 14.05.2018 бюджетні асигнування для виплати даної компенсації установі не виділялись.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернулась до суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

11.02.2019 відповідач надав суду письмовий відзив (а.с.45-46), у якому звернув увагу суду, що відповідно до положення про установу, найменування відповідача - Державна установа "Шосткинська виправна колонія (№66)", а не Державна установа "Шосткинська виправна колонія (№66)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Крім цього, зазначив, що позов не визнає у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 11713,92грн., оскільки відповідно до абзацу 2 п.22 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою КМУ №578 від 14.08.2013 (далі - Порядок №578), грошова компенсація виплачується лише за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. При цьому, Державній установі "Шосткинська виправна колонія (№66) не були виділені бюджетні асигнування на компенсацію за речове майно. У разі надходження коштів на такі цілі, компенсація позивачу буде виплачена. Про це позивачу було роз'яснено у листі від 03.12.2018 №4/1458.

У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені (а.с.29). Позивач у заяві від 16.01.2019 просила справу розглядати без її участі (а.с.21). 11.02.2019 відповідач просив справу розглядати без участі представника установи (а.с.44).

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.12.2017), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, задовольняє позов частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2013 по 14.05.2018 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державна установа "Шосткинська виправна колонія №66") (а.с.6).

14.05.2018 Наказом Державної установи "Шосткинська виправна колонія №66" №59/ОС-18 її було звільнено зі служби у відповідності з Законом України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", Законом України "Про національну поліцію" за ст.77 п.1 пп.4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) (а.с.7).

На підставі Наказу №59/ОС-18 від 14.05.2018 та арматурної довідки №170 позивачу було видано довідку №85, у якій перелічено предмети, за які ОСОБА_1 має бути виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно у загальній сумі 11713,92 грн. (а.с.8).

Однак, як свідчить з матеріалів справи, відповідачем не проведена виплата грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 11713,92 грн.

29.11.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення розрахунку та виплату грошової компенсації за невикористане речове майно (а.с.9).

Листом від 03.12.2018 за №4/1458 Державна установа "Шосткинська виправна колонія (№66)" повідомила позивачу, що грошова компенсація, у відповідності до постанови КМУ №578 від 14.08.2013 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби", виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Станом на 14.05.2018 бюджетні асигнування для виплати даної компенсації установі не виділялись (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально- виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України (далі по тесту - Закон України N2713-ІУ).

Частиною 2 статті 23 Закону України N2713-ІУ визначено, що умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

За статтями 1,2 Закону України N 2713-ІУ діяльність Державної кримінально-виконавчої служби України проводиться на основі дотримання прав і свобод людини та громадянина. Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов'язаний поважати гідність людини, виявляти до неї гуманне ставлення.

Непередбачене законодавством обмеження прав і свобод людини та громадянина неприпустиме і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ст.4 цього Закону)

Відповідно до ч. 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських визначений ЗУ «Про національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розмір грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати працівників кримінально-виконавчої служби України визначається Кабінетом Міністрів України.

Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства (ч.5 ст.21 цього Закону)

Постановою Кабінету Міністрів України №578 від 14.08.2013 року затверджено Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби; норми забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до п.1 затвердженого Порядку, останній визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань (п.2 цього Порядку).

Пунктами 8, 9 зазначеного Порядку визначено, що речове майно особистого користування видається особам із числа персоналу безоплатно за нормами забезпечення № 1-5, а інвентарне майно - за нормами № 6-13.Право на забезпечення речовим майном за встановленими нормами забезпечення мають: особи рядового і начальницького складу - з дня присвоєння їм відповідних спеціальних звань та/або призначення на посади; курсанти - з дня зарахування їх до списків навчальних закладів; спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами, - з дня призначення на відповідні посади. Видача речового майна в особисте користування проводиться згідно з антропометричними даними (зріст, об'єм грудей, шиї, голови, розмір взуття). Забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в органах і установах, де вони проходять службу або працюють. Поставлення на речове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - особи рядового і начальницького складу) в органі чи установі здійснюється на підставі наказу керівника органу чи установи про призначення на посаду та атестата на предмети речового майна за формою згідно з додатком 1, а у разі присвоєння особі первинного спеціального звання або призначення на посаду спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами, - на підставі відповідного наказу керівника органу чи установи.

Особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію. Грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі (п. 22 Порядку).

Грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається ДПтС відповідно до їх закупівельної вартості (п. 23 Порядку).

За пунктом 27 цього Порядку під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п.60 цього Порядку).

Як встановлено судом, 14.05.2018 наказом Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України №59/ОС-18 старшого сержанта внутрішньої безпеки Усик Інну Вікторівну, молодшого інспектора відділу охорони, звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за ст.77 п.1 пп.4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с.7).

Разом з тим, позивачу, на підставі зазначеного наказу та арматурної картки №170, видано довідку №85 про виплату грошової компенсації за невикористане речове майно (а.с.8).

При цьому, відповідно до абзацу 2 п.22 Порядку №578 грошова компенсація виплачується лише з а у м о в и н а я в н о с т і к о ш т і в та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.

Так, відповідно до довідки Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" станови на 05.02.2019 та минулий період на поточні рахунки установи кошти на цільові виплати компенсації за належні до видачі предмети речового майна звільненим у 2018 році за скороченням штату працівникам не надходили та відсутні в кошторисних призначеннях на 2019 рік (а.с.40).

Таким чином, відповідач з об'єктивних обставин не мав можливості виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористане речове майно.

Отже, у задоволенні позовної заяви про визнання протиправною бездіяльності Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 11713,92 грн. суд відмовляє за необгрунтованістю.

При цьому, позивачу було визначена до виплати грошова компенсація вартості за неотримане речове майно у сумі 11713,92 грн., яка, хоча і не була виплачена з незалежних від позивача обставин, однак, підлягає виплаті, що і не заперечувалось відповідачем у відзиві та в судовому засіданні 05.02.2019р.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" здійснити виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 11713,92 грн. є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, в іншій частині (щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною) суд відмовляє в задоволенні вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації - задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (вул. І.Скоропадського, 57-А, с. Гамаліївка, Шосткинський район, Сумська область, 41132, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 11713 (одинадцять тисяч сімсот тринадцять) грн. 92 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець