Справа № 0440/7271/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/7271/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року

у справі №0440/7271/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс"

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

"27" вересня 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 13.09.2018 р. № форми «Р», яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 735 738,00грн., з яких: за податковими зобов'язаннями у розмірі 490 492,00грн. та за штрафними санкціями - 245 246,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 р. у справі № 0440/7271/18 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Судом встановлено, що протягом перевіріяємого періоду позивач мав господарські відносини з ТОВ «Леобуд Сервіс», ТОВ «Буд Груп Технолоджи», ТОВ «Укрбуд-Холдинг» з приводу придбання товарів та послуг. За даними відносинами позивачем сформовано податковий кредит. Разом з тим, первинними документами не підтверджено реальний характер здійснення господарської діяльності з вказаними контрагентами. За таких обставин суд погодився з висновками контролюючого органу щодо того, що укладені договори не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 р. у справі № 0440/7271/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував наявної первинної документації яка підтверджує реальний характер здійснюваної господарської діяльності та правомірність відображення її результатів в податковому обліку.

Представниками по справі надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, у період з 06.08.2018 року по 10.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дека Сервіс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС» () за період з 01.11.2017 по 30.11.2017, з ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» () за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» () за період з 01.11.2016 по 30.11.2016.

За результатами перевірки складено акт № 45983/04-36-14-16/33474621 від 17.08.2018 р., яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення, вимог податкового законодавства, а саме:

- пп.14.1.203 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 490 492,00 грн., у тому числі за листопад 2016р. у сумі 149 601 грн. та за грудень 2017р. у сумі 340 891 грн.

На підставі акту № 45983/04-36-14-16/33474621 від 17.08.2018 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13.09.2018 року №, згідно з яким ТОВ «ДЕКА СЕРВІС» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 735 738,00грн., з яких: 490 492грн. - за основним платежем та 245 246,00грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з винесеним рішенням, позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, за перевіряємий період ТОВ «Дека Сервіс» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС» (), з ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» () з та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» ().

Між позивачем та ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС» укладено договір про виконання робіт від 31.10.2017 р. №3110/17 (3G переключення та демонтаж базової станції, пакування, 3G переключення та демонтаж базової станції, пакування, 3G переключення та демонтаж базової станції, пакування тощо).

На виконання умов договору від 31.10.17р. №3110/17ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС» на адресу ТОВ «Дека сервіс» виписані акти виконаних робіт від 17.11.2017р. №1711/17-1 та від 17.11.2017р. №1711/17, податкові накладні від 17.11.2017 р. №71, від 17.11.2017 р. №72.

Суми податку на додану вартість по податковій накладній від 17.11.2017 р. №71 та №72 включені до складу податкового кредиту у листопаді 2017 року.

На підтвердження реального характеру придбання зазначених робіт позивачем надано копії укладеного договору, видаткові та податкові накладні, наряди-замовлення, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі виконаних робіт, платіжні документи тощо.

Між позивачем та ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» укладено договір про виконання робіт від 20.11.2017 р. №2011/17 (3G RRU, інтеграція (включно з системою живлення та системою антени), 3G переключення базової станції, монтаж та установка мачти без матеріалів, тощо).

На виконання умов договору від 20.11.17р. №2011/17 ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» на адресу ТОВ «Дека Сервіс» виписані наступні акти виконаних робіт: від 31.12.2017 р. №3112/17-3, від31.12.2017 р. №3112/17-2, від 31.12.2017 р. №3112/17-1, від 31.12.2017 р. №3112/17; та податкові накладні: від 31.12.2017 р. №579, від 31.12.2017 р. №578, від 31.12.2017 р. №577, від 31.12.2017 р. №580.

Суми податку на додану вартість по податковим накладним від 31.12.2017 р. №579, від 31.12.2017 р. №578, від 31.12.2017 р. №577, від 31.12.2017 р. №580 включені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до податкового кредиту за грудень 2017 року.

На підтвердження реального характеру придбання зазначених робіт позивачем надано копії укладеного договору, видаткові та податкові накладні, наряди-замовлення, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі виконаних робіт, платіжні документи тощо.

Крім того, між позивачем та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» укладено договір про виконання робіт від 30.08.2016 р. №3008/16 (3G РЛЛ антени, переключення та демонтаж базової станції, пакування, інтеграція (включно з системою живлення та системою антени).

На виконання умов договору від 30.08.2016 р. №3008/16 ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» на адресу ТОВ «Дека Сервіс» виписані наступні акти виконаних робіт: від 18.11.2016 р. №1811/16-1, від 30.11.2016 р. №3011/16-1, від 30.11.2016 р. №3011/16-2; та податкові накладні: від 18.11.2016 р. №113, від 30.11.2016 р. №419, від 30.11.2016 р. №420.

Суми податку на додану вартість по податковим накладним від 18.11.2016 р. №113, від 30.11.2016 р. №419, від 30.11.2016 р. №420 включені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до податкового кредиту за листопад 2016 року.

На підтвердження реального характеру придбання зазначених робіт позивачем надано копії укладеного договору, видаткові та податкові накладні, наряди-замовлення, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі виконаних робіт, платіжні документи тощо.

За результатами перевірки встановлено, що підприємства-контрагенти фігурують в декількох кримінальних провадженнях, як задіяні в злочинних схемах по конвертації грошових коштів та ухиленню від сплати податків, не підтверджено походження придбаного товару по ланцюгу постачання, до перевірки не надано дозвільних документів на виконання вище наведених послуг, контрагентами не відображено поставлені послуги у власних податкових зобов'язання тощо. За висновком податкового органу, зазначене свідчить про «безтоварність», коли створюється видимість придбання реально не наданих послуг з безпідставним віднесенням їх вартості на витрати. За таких обставин, контролюючий орган визначив відсутність у позивача права на формування податкового кредиту та витрат, для визначення об'єкту оподаткування, за даними відносинами.

Наведене слугувало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення про донарахування грошового зобов'язання.

Колегія суддів не може погодитись з висновками контролюючого органу з наступних підстав.

Положеннями абз.1 п.138.2.ст.138 ПК України, визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не належить до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з приписами статей 183 та 184 ПК України про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Звідси випливає, що правильність формування платником податків витрат та податкового кредиту вимагає наявності реального надання (отримання) послуг та безпосереднього зв'язку витрат на оплату цих послуг з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних (послуг) або ж призначення останніх для такого використання.

Реальність виконання укладених угод підтверджена належним чином сформованою первинною документацією, а саме акти прийому передачі виконаних робіт що підтверджують фактичне надання замовлених робіт та послуг; платіжні доручення, що свідчать про факт оплати виконаних послуг; виписки з банківських рахунків позивача, що підтверджують рух активів в процесі здійснення господарської діяльності; податкові накладні, які обґрунтовують правомірність формування податкового кредиту.

Згідно з приписами статей 183 та 184 ПК України про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Докази, які б свідчили про відсутність у контрагентів позивача - ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» статусу платників ПДВ на момент здійснення господарських операцій, відповідачем не надані. Також відсутні докази недійсності податкових накладних, виписаних зазначеними контрагентами, які за приписами вищенаведених норм є єдиною підставою для формування податкового кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Предмет доказування у справах, пов'язаних із формуванням сум податкового кредиту становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту підприємства.

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ», ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ».

Проте, як вбачається з акту перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, податковим органом взагалі не досліджувались господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами, за наслідками яких позивачем віднесено до складу податкового кредиту спірні суми ПДВ та сформовано витрати. Висновки про завищення позивачем податкового кредиту та витрат зроблені не з огляду на вищенаведені норми матеріального права, а з огляду на фінансово-господарську діяльність контрагентів позивача, яка, на думку податкової служби, свідчить про нікчемність укладеного договору.

Недостатність відомостей про зміст поставлених позивачеві послуг у поданих Товариством актах виконаних робіт (наданих послуг) на яку посилається податковий орган, є необ'єктивною. Адже ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту. Власне відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Податкові накладні, на підставі яких Товариством суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Докази позбавлення контрагентів цивільної дієздатності, а також статусу платника податку на додану вартість на момент здійснення ними у відповідних податкових періодах господарських операцій відсутні.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), ТОВ «Дека Сервіс» та його контрагентами дотримані. За загальними правилами (ст.639 Цивільного кодексу України) договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Дії ТОВ «Дека Сервіс» та ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» вчинені на виконання умов договорів про виконання робіт, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів такого виду.

Зауваження податкового органу в акті перевірки щодо ліцензування діяльності у сфері телекомунікацій не може стосуватися робіт, які виконувалися ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», з ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» з та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» на замовлення ТОВ «Дека Сервіс», виходячи з їх суті, оскільки вимоги Закону України «Про телекомунікацію» та Рішення Національної комісії з питань регулювання зв'язку України Про затвердження Ліцензійних умов здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого телефонного зв'язку не передбачає ліцензування робіт будівельного характеру.

Зазначення податковим органом про відсутність у контрагента Товариства необхідних ресурсів, не впливають на реальність здійснених господарських операцій з надання послуг влаштування ліній колективного доступу, будівництво об'єктів фіксованого зв'язку для масового ринку, комплексу робіт з встановлення та підключення абонентського обладнання тощо. Податковим органом жодним чином не досліджено можливість залучення найманої праці контрагентами Товариства для виконання замовленого обсягу послуг.

Позиція податкового органу про нереальність господарської операції між Товариством та ТОВ «ЛЕОБУД СЕРВІС», з ТОВ «БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ» з та ТОВ «УКРБУД-ХОЛДИНГ» ґрунтується на припущеннях, що є недостатнім для висновку про протиправне формування податкового кредиту за рахунок сум ПДВ по господарських операціях ТОВ «Дека Сервіс» з цими контрагентами

Відтак, при складанні акту перевірки контролюючим органом використано необґрунтовані дані, а також суб'єктивні припущення, які не мають підтверджуючих доказів та належного обґрунтування.

Податковий орган посилається на те, що контрагентами придбавались інші різноманітні товари, не встановлено їх подальше використання в господарській діяльності; податковим органом не встановлено фактичне придбання засобів необхідних для ведення господарської діяльності - електроенергії, паливно-мастильних матеріалів, придбання послуг оренди складських приміщень, що на думку контролюючого органу свідчить про фіктивний характері здійснюваної контрагентами позивача господарської діяльності. З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вироків суду, щодо посадових осіб контрагентів ТОВ «Дека сервіс» за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Можливі порушення контрагентами Товариства податкової дисципліни не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Щодо факту фігурування посадових осіб контрагентів позивача, в кримінальних провадженнях у справах щодо фіктивного підприємництва або ухилення від сплати податків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду. Проте, будь-яких даних щодо наявності обвинувального вироку суду контролюючим органом не надано. Під час співпраці з вказаними контрагентами, обидві сторони угоди вели господарську діяльність в межах правового поля, добросовісно виконуючи покладені угодами обов'язки

Судова колегія зауважує, що платник податків (покупець товару, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальником товару (робіт, послуг), відомості щодо якого містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та який перебуває на обліку в податковому органу, в тому числі зареєстрований платником податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за протиправну діяльність контрагента за умови реального придбання товару.

Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Податковим органом не надано доказів необачності ТОВ «Дека сервіс» під час здійснення господарської діяльності.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано невірну оцінку встановленим по справі обставинам та прийнято рішення з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи по суті заявлених вимог., і у відповідності до вимог ст. 317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового, про повне задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 р. у справі № 0440/7271/18 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 р. у справі № 0440/7271/18 - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.09.2018 р. № форми «Р», яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 735 738,00грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко