Справа № 340/502/14-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року

Київ

справа №340/502/14-а

адміністративне провадження №К/9901/5926/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 340/502/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року (у складі головуючого судді Данилюк М.П.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року (у складі колегії: головуючого судді Ніколіна В.В., суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.),

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

11 липня 2014 року ОСОБА_2 (далі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області (далі також - відповідач) про визнання неправомірними бездіяльності щодо здійснення перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за віком.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що розмір посадового окладу та заробітної плати ОСОБА_2, як керівника підприємства підтверджується довідкою від 05 червня 2014 року № 14 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року та довідкою від 11 червня 2014 року № 17 заробітну плату за період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1991 року, виданими та завіреними правонаступником Верховинського ремонтно-транспортного підприємства "Сільгосптехніка" - ПрАТ "Сільгосптехніка".

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга надійшла до суду 11 серпня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 340/502/14-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 14 січня 2019 року прийняв до провадження адміністративну справу № 340/502/14-а та призначив її до розгляду ухвалою від 20 лютого 2019 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 21 лютого 2019 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій, на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що з 1980 року по даний час позивач працював у ПрАТ "Сільгосптехніка", яке в свою чергу є правонаступником Верховинського ремонтно-транспортного підприємства "Сільгосптехніка".

Трудовий стаж підтверджується трудовою книжкою, наданою до заяви про призначення пенсії за віком до УПФ у Верховинському районі.

Для обчислення пенсії позивач хотів взяти заробітну плату в період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року.

Внаслідок пожежі у грудні 2009 року була втрачена майже вся архівна документація підприємства.

З 01 грудня 1986 року по 01 жовтня 1990 року розмір плати підтверджується записами в партійному квитку. Щомісячні відрахування членів Комуністичної партії встановлювались в наступному розмірі: у випадку заробітної плати в розмірі до 50 рублів - 10 копійок, від 51 до 100 руб. - 0,5%, від 101 до 150 руб. - 1,0% від 151 до 200 руб. - 1,5%, від 201 до 250 руб. - 2,0%, від 251 до 300 руб. - 2,5%, більше 300 руб. - 3,0% місячного заробітку. Даний внесок був єдиним по країні і затверджений Статутом КП СРСР на ХІІ з'їзді.

В 1984 році існувала єдина кваліфікаційно-тарифна сітка, згідно якої нараховувалася заробітна плата всім працівникам сільськогосподарської галузі.

Заробітна плата нараховувалася на підставі "Справочника по оплате труда на предприятиях и в организациях Госкомсельхозтехники СССР" за 1979 рік.

На підставі даних партквитка та частини збережених архівних книг про виплату заробітної плати, ПрАТ "Сільгосптехніка", яке в свою чергу є правонаступником Верховинського ремонтно-транспортного підприємства "Сільгосптехніка", - надало довідку про розмір заробітної плати в період з 1 січня 1986 року по 31 грудня 1991 року.

З метою досудового врегулювання спору позивач кілька разів звертався до ПФУ у Верховинському районі з відповідною заявою та додав документи, зазначені вище. Однак, отримав лише лист з роз'ясненнями законодавства у відповідь, зі змісту якого вбачається, що перерахунок не буде здійснено.

З останньої відповіді УПФ у Верховинському районі від 01 липня 2014 року вбачається, що здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки від 05 червня 2014 року № 14 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року та довідки від 11 червня 2014 року № 17 заробітну плату за період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1991 року УПФ у Верховинському районі відмовилося, рекомендуючи позивачу звернутися до суду.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що порядок подання на оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. Відповідно до якого заявником разом із заявою на призначення (перерахунок) пенсії подається довідка про заробітну плату (додаток 1 до пункту 7 вказаного Порядку), за період страхового стажу до 01 липня 2000 року. Іншого законодавством не передбачено. Також, вказує на те, що відповідно до статті 40 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року та за бажанням і підтвердженням довідки про нарахування заробітної плані первинними документами у період до 01 січня 2010 року за п'ять років підряд помісячно до 01 липня 2000 року, або в разі, якщо страховий стаж становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв. Відповідно, розміри заробітку, отримані до 01 липня 2000 року обов'язково мають бути підтвердженими первинними документами, відповідно до чого спеціалістами органу Пенсійного фонду проводяться зустрічні перевірки представлених пенсіонером документів для призначення (перерахунку) пенсії на предмет відповідності таким первинним документам (за умови їх наявності). Тому, інших випадків зарахування заробітної плати при призначенні чи перерахунку пенсії не передбачено чинним законодавством.

Від позивача відзиву або заперечень на касаційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України державою Україна гарантується право громадян на отримання пенсійного забезпечення.

Статтею 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією.

Порядком визначення заробітної плати для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 919 передбачено, що за наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника, за період до 01 січня 1998 року та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків і Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується під час призначення пенсії, - визначається виходячи із розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).

У відповідності до цього Порядку заробітна плата (дохід) для призначення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу починаючи з 01 січня 1998 року визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків і Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судами попередні інстанцій встановлено, що з 01 грудня 1986 року по 01 жовтня 1990 року розмір плати підтверджується записами в партійному квитку № 23259128 виданого ОСОБА_2 Щомісячні відрахування членів Комуністичної партії встановлювались в наступному розмірі: у випадку заробітної плати в розмірі до 50 рублів - 10 копійок, від 51 до 100 руб. - 0,5%, від 101 до 150 руб. - 1,0% від 151 до 200 руб. - 1,5%, від 201 до 250 руб. - 2,0%, від 251 до 300 руб. - 2,5%, більше 300 руб. - 3,0% місячного заробітку. Даний внесок був єдиним по країні і затверджений Статутом КП СРСР на ХІІ з'їзді., тобто, визначений законодавством. У партійному квитку також вказано розмір заробітної плати.

В 1984 році існувала єдина кваліфікаційно-тарифна сітка, згідно якої нараховувалася заробітна плата всім працівникам сільськогосподарської галузі.

Заробітна плата нараховувалася на підставі "Справочника по оплате труда на предприятиях и в организациях Госкомсельхозтехники ССР" за 1979 рік.

За період до 01 січня 1998 року та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків і Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується під час призначення пенсії, визначається за наявності підприємства, установи, організації де працювала особа, або їх правонаступника - виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації, що склалося у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).

Як встановлено судами попередніх інстанцій розмір посадового окладу та заробітної плати ОСОБА_2, як керівника підприємства підтверджується довідкою № 14 від 05 червня 2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року та довідкою № 17 від 11 червня 2014 року заробітну плату за період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1991 року, виданими та завіреними правонаступником Верховинського ремонтно-транспортного підприємства "Сільгосптехніка" - ПрАТ "Сільгосптехніка".

З метою досудового врегулювання позивач ОСОБА_2 звертався до УПФ у Верховинському районі із заявою, однак отримав лише лист з роз'ясненнями законодавства у відповідь, зі змісту якого вбачається, що перерахунок не буде здійснено.

Відповідачем не проведено перевірки відповідності наданих довідок та не прийнято жодного рішення, яке б відповідало вищезазначеним критеріям, тобто допущено бездіяльність, якою порушено позивача права, свободи та інтереси.

"Справочник по оплате труда на предприятиях и в организациях Госкомсельхозтехники СССР", на підставі якого нараховувалася заробітна плата та Статут КП СРСР, затверджений на ХІІ з'їзді, яким визначався розмір щомісячних відрахувань членів Комуністичної партії - є загальновідомими документами, а тому розмір пенсії позивача ОСОБА_2 не потребує доказуванню.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції в засіданні оглянуто Книгу по заробітній платі адмінперсоналу за 1991 рік, яка частково збереглася після пожежі та встановлено, що заробітна плата відображена в довідці № 14 від 05 червня 2014 року виданої ПАТ "Сільгосптехніка" на ім'я позивача ОСОБА_2 повністю співпадає із записами в книзі по заробітній платі, а тому суди прийшли до правильного висновку, що довідка про заробітку плату для обчислення пенсії № 80 від 06 листопада 2013 року яка подавалася позивачем до управління Пенсійного фонду у Верховинському районі при призначенні пенсії по віку безпідставно не прийнята управлінням для нарахування та виплати пенсії.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.

Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 234/10773/17.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Розглядаючи цю справу в касаційному порядку Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами стаття 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко