Справа № 809/954/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/20/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Маліновська М.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервісна компанія «Адамсон» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Остап'юк С.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 06.08.2018р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 06.08.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.06.2018р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Енергосервісна компанія «Адамсон» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача Державної фіскальної служби /ДФС/ України № 440267/39314325 від 19.12.2017р., № 455930/39314325 від 21.12.2017р., № 605754/39314325 від 01.03.2018р. про відмову в реєстрації податкових накладних № 87 від 28.11.2017р., № 60 від 17.11.2017р., № 95 від 24.11.2017р. у Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/; зобов'язати відповідача ДФС України зареєструвати податкові накладні № 87 від 28.11.2017р., № 60 від 17.11.2017р., № 95 від 24.11.2017р. у ЄРПН; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 5286 грн. сплаченого судового збору (а.с.7-13).

Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовані наступні рішення відповідача ДФС України:

№ 440267/39314325 від 19.12.2017р. про відмову в реєстрації податкової накладної, складеної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон», № 87 від 28.11.2017р. у ЄРПН;

№ 455930/39314325 від 21.12.2017р. про відмову в реєстрації податкової накладної, складеної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон», № 60 від 17.11.2017р. у ЄРПН;

№ 605754/39314325 від 01.03.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної, складеної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон», № 95 від 24.11.2017р. у ЄРПН;

зобов'язано ДФС України зареєструвати у ЄРПН податкові накладні № 87 від 28.11.2017р., № 60 від 17.11.2017р., № 95 від 24.11.2017р.;

стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України сплачений судовий збір в розмірі 5286 грн. (а.с.90-99).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ДФС України, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.135-138).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у розглядуваному випадку комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, розглянувши отримані від платника податку на додану вартість /ПДВ/ документи щодо підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, прийняла спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН по причині надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією рішень про реєстрацію податкових накладних.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що позивачем до повідомлення щодо реєстрації податкової накладної не надано ряд документів, необхідність подання яких визначена Вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р., зокрема, є відсутніми документи щодо придбання, транспортування, зберігання матеріалів, використаних для виконання робіт, договори з постачальником товарів для проведення робіт, акти виконаних робіт.

Також регламентований порядок прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної не передбачає можливість (чи необхідність) зазначення у такому рішенні будь-яких обставин господарських операцій (крім передбачених формою), детального аналізу поданих документів чи пояснення членів комісії щодо підстав прийняття певного рішення (крім чітко наведених у ст.201 ПК України).

Серед наданих матеріалів є відсутніми окремі документи, що стало підставою для відмови у реєстрації ПН, а саме:

по реєстрації податкової накладної № 60 від 17.11.2017р. - відсутні документи щодо придбання, транспортування та зберігання матеріалів, використаних для виконання робіт;

по реєстрації податкової накладної № 87 від 28.11.2017р. - відсутні договори з постачальником товарів для проведення робіт, акти виконаних робіт, документи щодо придбання, зберігання й транспортування товарів;

по реєстрації податкової накладної № 95 від 24.11.2017р. - відсутні договори купівлі-продажу з постачальником та товарно-транспортні накладні /ТТН/ на поставку від постачальника до покупця.

Необхідність оформлення ТТН під час перевезення вантажу на договірних умовах визначає ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, наведеного в додатку до постанови КМ України № 207 від 25.02.2009р.

ТТН є обов'язковими для застосування відправниками й одержувачами вантажів і слугують підставою для обліку транспортної роботи й проведення розрахунків за договором перевезення.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (а.с.67-68).

Позивач перебуває на податковому обліку в ДПІ у м.Івано-Франківську та, починаючи з 01.09.2014р., є платником ПДВ.

В рамках здійснення своєї господарської діяльності позивачем укладено ряд господарських договорів, через виконання яких ним оформлені податкові накладні, які у встановлені строки скеровані у ЄРПН.

Зокрема, між Комунальним підприємством /КП/ «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (замовник) та ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» (підрядник) укладено договір на виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту; предметом цього договору є утеплення зовнішніх стін будинку за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Довженка, 3А (без номера і дати) (а.с.42-48).

Факт виконання вищевказаних робіт засвідчується Актом № 206-02-1-1 за листопад 2017 року (а.с.49-53), оплата виконаних робіт здійснена згідно платіжного доручення № 1687 від 17.11.2017р. (а.с.54).

17.11.2017р. позивач склав податкову накладну № 60, згідно якої сума ПДВ становить 16071 грн. 80 коп., яку подано для реєстрації в ЄРПН (а.с.33).

02.12.2017р. відповідачем надіслано позивачу квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної № 60 від 17.11.2017р. з підстав відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД 41.00.40-00.00. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с.34).

14.12.2017р. позивач направив ДПІ в м.Івано-Франківську пояснення, згідно яких вказана податкова накладна складена за виконані роботи, які виконані позивачем власними силами. До пояснень долучено копію ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції /ДАБІ/ України № № 21-Л від 06.06.2016р., копію дозволу № 175.16.26 на виконання таких робіт (термін дії з 28.04.2016р. до 27.04.2021р.), копії договору на виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту, Акту № 206-02-1-1 приймання-виконання підрядних робіт за листопад 2017 року, платіжного доручення № 1687 від 17.11.2017р. (а.с.37-41).

21.12.2017р. рішенням комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунок коригування в ЄРПН або відому в такій реєстрації, № 455930/39314325 відмовлено у реєстрації податкової накладної № 60 від 17.11.2017р. в ЄРПН з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (а.с.36).

06.10.2017р. між ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» (підрядник) та ТзОВ «Оранж Буд» (замовник) укладено договір підряду № 06/10/17-1, предметом якого є зобов'язання підрядника виконати комплекс оздоблювальних робіт на об'єкті, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Крюхівщина, вул.Одеська, 23, секція № 3. Ціна договору - 356433 грн. 19 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.24-29, 30-31).

Оплата за виконані роботи здійснена замовником 28.11.2017р. в сумі 116100 грн. 59 коп. (а.с.32).

28.11.2017р. позивач склав податкову накладну № 87, згідно якої сума ПДВ становить 19683 грн. 43 коп., яку подано позивачем відповідачу для реєстрації в ЄРПН (а.с.14).

02.12.2017р. відповідач ДФС України надіслав позивачу квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної № 87 від 28.11.2017р. з підстав відповідності даної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД: 43.99. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с.15).

11.12.2017р. позивач направив ДПІ в м.Івано-Франківську пояснення, згідно яких вказана податкова накладна складена за виконані теплоізоляційні роботи, котрі виконано позивачем власними силами. До пояснень долучено копію ліцензії ДАБІ України № № 21-Л від 06.06.2016р., копію дозволу № 175.16.26 на виконання таких робіт (термін дії з 28.04.2016р. до 27.04.2021р.), копії договору № 06/1017-1 від 06.10.2017р., банківської виписки від 28.11.2017р. на суму ПДВ 19683 грн. 43 коп. (а.с.19-23).

19.12.2017р. рішенням комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунок коригування в ЄРПН або відому в такій реєстрації, № 440267/39314325 відмовлено у реєстрації податкової накладної № 87 від 28.11.2017р. в ЄРПН, з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (а.с.17).

19.10.2017р. між ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» та ТзОВ «Виробничо-комерційна фірма «Варто» укладено договір № 19/10/2017 купівлі-продажу товарів (а.с.61-62).

Факт поставки товарів засвідчується видатковою накладною № ІФ0000508 від 04.12.2017р. (а.с.65), оплата таких здійснена 24.11.2017р. на суму 124930 грн. 96 коп. (а.с.66).

24.11.2017р. позивач склав податкову накладну № 95, згідно якої сума ПДВ становить 20821 грн. 83 коп., яку подав для реєстрації в ЄРПН (а.с.55-56).

15.12.2017р. відповідач ДФС України надіслав позивачу квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної № 95 від 24.11.2017р. з підстав відповідності даної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД: 8403, 8404. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с.57).

Позивач скерував до ДПІ в м.Івано-Франківську пояснення, з долученням до них копій договору купівлі-продажу товарів № 19/10/2017, видаткових накладних № 282 від 27.11.2017р., № 289 від 30.11.2017р. на придбання позивачем товарів, видаткової накладної № ІФ0000508 від 04.12.2017р. на відпуск позивачем вказаних товарів, банківської виписки від 24.11.2017р. (а.с.61-66).

01.03.2018р. рішенням комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунок коригування в ЄРПН або відому в такій реєстрації, № 605754/39314325 відмовлено у реєстрації податкової накладної № 87 від 28.11.2017р. в ЄРПН з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (а.с.59-60).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача ДФС України № 440267/39314325 від 19.12.2017р. про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» № 87 від 28.11.2017р. у ЄРПН; № 455930/39314325 від 21.12.2017р. про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» № 60 від 17.11.2017р. у ЄРПН, № 605754/39314325 від 01.03.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» № 95 від 24.11.2017р. у ЄРПН, є протиправними.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Матеріалами справи стверджується проведення у листопаді 2017 року позивачем господарських операцій щодо виконання теплоізоляційних робіт на користь ТзОВ «Оранж Буд», робіт по утепленню стін будинку на користь КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», а також реалізація у грудні 2017 року товарів на користь ТзОВ «Виробничо-комерційна фірма «Варто» (останні попередньо були придбані позивачем у ТзОВ «Дімполь» згідно видаткових накладних № 282 від 27.11.2017р., № 289 від 30.11.2017р.).

Вказані господарські операції підтверджені належними первинними документами, які позивачем представлені відповідачу під час виникнення правовідносин щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Аналіз вказаних податкових накладних свідчить про їх відповідність тим вимогам, які до них висуваються у п.201.1 ст.201 ПК України та у наказі Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р. «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», і відповідач не вказує на наявність будь-яких недоліків форми та змісту зазначених податкових накладних.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно п.201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затв. постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010., податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу (п.12 цього Порядку).

Згідно із п.13 наведеного Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», передбачено, що моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Станом на дату подання ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» податкових накладних № 87 від 28.11.2017р., № 60 від 17.11.2017р., № 95 від 24.11.2017р., складення квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних та винесення рішень № 440267/39314325 від 19.12.2017р., № 455930/39314325 від 21.12.2017р., № 605754/39314325 від 01.03.2018р. про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН вказаний наказ Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. був чинний.

За приписами пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р., визначено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пп.201.16.2, 201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту. Форма таких рішень встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р. «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» визначено, що платники податку на додану вартість, у яких до 01 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», та які станом на 01 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Під час судового розгляду з'ясовано, що підставою для відмови у реєстрації податкових накладних № 87 від 28.11.2017р., № 60 від 17.11.2017р., № 95 від 24.11.2017р. відповідачем визначено надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Однак, всупереч вимогам постанови КМ України № 190 від 29.03.2017р. відповідач не зазначив, які саме документи складені з порушенням законодавства, та, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Отже, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав прийняття відповідачем рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

При цьому, оскільки до позивача були встановлені критерії оцінки ступеня ризиків - невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах УКТ ЗЕД: 41.00.40-00.00, 43.99, 8403, 8404, комісією безпідставно не враховано пояснення позивача щодо підтвердження реальності здійснення операцій, за якими складено спірні податкові накладні, та документів про підтвердження таких операцій.

Також факт зупинення реєстрації податкових накладних у ЄРПН не спростовує факту здійснення позивачем господарських операцій - виконання теплоізоляційних робіт, утеплення зовнішніх стін будинку, придбанням товарів, а також наявності підстав для складення податкових накладних, що підтверджується належно складеними первинними документами.

Відповідно до постанови КМ України № 117 від 21.02.2018р. підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

У зв'язку з вищевикладеним, рішення відповідача ДФС України № 440267/39314325 від 19.12.2017р. про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» № 87 від 28.11.2017р. у ЄРПН; № 455930/39314325 від 21.12.2017р. про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» № 60 від 17.11.2017р. у ЄРПН, № 605754/39314325 від 01.03.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Енергосервісна компанія «Адамсон» № 95 від 24.11.2017р. у ЄРПН, не ґрунтуються на вимогах закону.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно фактичних обставин справи відповідач в обґрунтування своєї позиції послався на ненадання позивачем переліку первинних документів, який наведений у вищевказаних Критеріях.

Однак є цілком зрозумілим, що за різними господарськими операціями можуть складатися і різні первинні документи, а тому необхідність складання тих чи інших первинних документів та можливість їх подання податковому органу залежить перш за все від сутності господарських операцій.

Тому стверджуючи про ненадання певних первинних документів, які зазначені у вищевказаних Критеріях, суду необхідно встановити, які саме первинні документи повинні складатися на підтвердження конкретних господарських операцій.

Однак відповідач при прийнятті спірного рішення такого аналізу не здійснив.

Між тим, позивачем під час судового розгляду представлено всі необхідні первинні документи на підтвердження здійснення розглядуваних господарських операцій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, оскільки такі зобов'язальні дії направлені на відновлення порушених прав позивача.

Застосовуючи такий спосіб відновлення прав позивача, колегія суддів звертає увагу на положення пп.201.16.4. п.201.16 ст.201 ПК України, відповідно до якого податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме відповідною комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами чинного законодавства України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Згідно п.28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р., податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до ЄРПН визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затв. постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010р.

Зокрема, пунктом 19 цього Порядку визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п.20 вказаного Порядку у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975р. у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. the United Kingdom), пп. 2836. Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10.07.2003р., та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia», заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-П)».

За усталеною судовою практикою дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Також фіскальний орган був зобов'язаний у 2017 році у Квитанціях № 1 чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, чинних на момент зупинення.

Визначення фіскальним органом у Квитанції № 1 конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких містився у наказі № 567 від 13.06.2017р. «Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», який був чинний на момент зупинення реєстрації податкової накладної. Даний наказ діяв на момент зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН і був скасований наказом Міністерства фінансів України № 409 від 06.04.2018р. у зв'язку із прийняттям постанови КМ України № 117 від 21.02.2018р.

Аналогічно позивач був позбавлений можливості надати ґрунтовні пояснення і підтверджуючі документи у 2018 році, коли вже діяла постанова КМ України № 117 від 21.02.2018р., яка передбачала перелік документів для аналізу, оскільки не володів повною інформацією про підстави для зупинення реєстрації податкових накладних.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків чи підстави для зупинення реєстрації.

Також зі змісту Квитанцій № 1 по податковій накладній вбачається, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Таким чином, у Квитанціях №1 фіскальним органом в порушення пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України не вказано конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (п.6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), не зазначено конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом № 567 від 13.06.2017р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ДФС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2018р. в адміністративній справі № 809/954/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Державну фіскальну службу України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 20.02.2019р.