Справа № 712/5014/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року

Київ

справа №712/5014/17

провадження №К/9901/21552/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 712/5014/17

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси, прийняту 09 серпня 2017 року у складі головуючого судді - Троян Т.Є., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, постановлену 14 листопада 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді: Файдюка В.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

І. Суть спору:

1. У квітні 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області (далі також - позивач, УПФУ в м. Черкасах Черкаської області, Управління) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач, УДВС ГУЮ у Черкаській області), Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому врахуванням уточнень до позовної заяви, просило:

1.1. скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09 березня 2017 року ВП № 53536093, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 103,94 гривень, постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 5800,00 гривень від 23 травня 2017 року.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року:

2.1. зобов'язано УПФ в м. Черкаси Черкаської області провести з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_2 згідно частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 82 % від розміру місячної заробітної плати без обмежень її граничного розміру, на підставі довідки прокуратури Черкаської області № 18/56 вих. 16 від 13 квітня 2016 року;

2.2. зобов'язано Управління виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за період з 01.01.2016 до моменту здійснення перерахунку пенсії.

3. 20 березня 2017 року на адресу управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області надійшла постанова головного державного виконавця Вакуленко С.М. про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 5800 гривень.

4. Позивач зазначив, що Управлінням рішення суду виконано в добровільному порядку, що підтверджується протоколом від 27 жовтня 2016 року.

4.1. У грудні 2016 року виплачено 32750,94 гривень, в подальшому пенсія виплачується в сумі 7379,62 гривень.

5. Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області вважає, що постанова винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що позивачем рішення суду було виконане у добровільному порядку.

6. Крім того зауважили, що відповідно до вимог п.1 частини п'ятої статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичний платежів, враховуючи, що виконавче провадження в межах якого було стягнуто виконавчий збір, було відкрито на виконання рішення суду щодо перерахунку пенсії, вважають, що у даному випадку виконавчий збір стягненню не підлягає. Також на думку позивача не підлягають стягненню витрати виконавчого провадження, оскільки фактично ніяких дій по виконанню виконавчого документа відповідачем не проводилось.

7. Відповідачі позов не визнали. Заперечуючи проти позовних вимог, зазначили, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень є такими, що відповідають діючому законодавству України, оскільки на час відкриття виконавчого провадження рішення суду позивачем виконано не було.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справ

8. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року по справі № 2а/711/90/16:

8.1. зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області провести з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_2 згідно частини тринадцятої статті 501 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 82 % від розміру місячної заробітної плати без обмежень її граничного розміру, на підставі довідки прокуратури Черкаської області № 18/56 вих. 16 від 13 квітня 2016 року;

8.2. зобов'язано Управління виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за період з 01 січня 2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

9. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року апеляційну скаргу Управління ПФУ в м. Черкасах Черкаської області було повернуто у зв'язку із несплатою судового збору. Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року залишено без змін.

10. 6 жовтня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси стягувачу видано виконавчі листи по сказаній справі.

11. Державним виконавцем відкрито виконавчі провадження №52733642, №52733556 з примусового виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2а/711/90/16 виданих 06 жовтня 2016 року.

12. Як вбачається з протоколу від 27 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 проведено індивідуальний перерахунок пенсії та призначено до виплати 32 750, 94 гривень.

13. Так, в листі першого заступника начальника управління Рожко Т.А. № 16693/12 від 01 листопада 2016 року зазначено: «До управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області 26 жовтня 2016 року надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2016 року ВП № 52733556 щодо виконавчого листа № 2-а/711/90/16 від 06 жовтня 2016 року на користь ОСОБА_2. Повідомляємо, що управлінням в добровільному порядку виконано рішення суду, проведено перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_2 згідно статті 50? Закону України «Про прокуратуру» № 3662-XII від 26 листопада1993 року в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, на підставі довідки прокуратури Черкаської області № 18/56 вих.16 від 13 квітня 2016 року в розмірі 82 % від суми заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та нараховано 32 750,94 гривень (протокол від 27.10.2016). Прошу на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», закрити виконавче провадження по постанові від 25 жовтня 2016 року ВП 52733556, яка винесена головним державним виконавцем Вакуленко С.М.».

14. Зі змісту листа УПФУ в м. Черкасах Черкаської області від 07 грудня 2016 року вбачається, що виплату нарахованих коштів буде здійснено 08 грудня 2016 року разом з основним розміром пенсії та надалі пенсія виплачується згідно рішення суду.

15. 25 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Вакуленко С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52733642, за якою вирішено зобов'язати УПФУ в м. Черкасах Черкаської області виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за період з 01 січня 2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

16. Як вбачається з інформації про виконавче провадження 01 березня 2017 року вказане виконавче провадження закінчене на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення.

17. 09 березня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ Вакуленко С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53536093, за якою вирішено стягнути з УПФУ в м. Черкасах виконавчий збір в сумі 5800,00 гривень щодо невиконання постанови № 52733642.

18. 23 травня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вельган О.В. винесено постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 5800,00 гривень та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 103,94 гривень ВП № 52733556.

19. Вважаючи порушенням своїх прав з боку виконавчої служби та з метою їх відновлення пенсійний орган звернувся за захистом до суду.

20. Водночас з матеріалів справи вбачається і ці обставини встановлені судами попередніх інстанцій, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року по справі № 2а/711/90/16 в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 виконана 27 жовтня 2016 року згідно протоколу від 27 жовтня 2016 року, а в частині виплати різниці між виплаченим розміром пенсії і призначеним розміром пенсії виконана 8 грудня 2016 року.

21. Доказів надання державному виконавцю даних про повне виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року по справі № 2а/711/90/16, в тому числі і в частині зобов'язання здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 на час відкриття виконавчого провадження позивачем не надано.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

22. Соснівський районний суд м. Черкаси постановою від 9 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

22.1. Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності правових підстав для закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа по справі № 2-а/711/90/16, відсутності підстав для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

23. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

24. У касаційній скарзі позивач наполягає на тому що рішення суду ними було виконано в добровільному порядку, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити в повному обсязі.

25. Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України ухвалою від 4 грудня 2017 року відкрив касаційне провадження за названою скаргою.

26. 13 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який ухвалою від 14 лютого 2018 року касаційну скаргу прийняв до провадження.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

27. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

29. Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

31. Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

32. Згідно частин п'ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

33. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

34. З аналізу зазначених норм закону, зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору є обов'язком державного виконавця.

35. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

36. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

37. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

38. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

39. Відповідно до частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

40. За частиною дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

41. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

42. Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

43. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (частина друга статті 42 Закону № 1404-VIII).

44. Відповідно до частини третьої статті 42 Закону № 1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

45. Частина четверта статті 42 Закону № 1404-VIII передбачає, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

46. Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

47. Підпункт 3.7.4. пункту 3.7 Інструкції № 512/5 визначає, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

VI. Позиція Верховного Суду

48. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

49. Аналізуючи положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

50. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що в даному випадку жодних передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження не встановлено.

51. На час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

52. Стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

53. Необґрунтованими є посилання скаржника на те, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, оскільки виконавчий лист у справі № 2-а/711/90/16 носить зобов'язальний характер. Вказаний виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання шляхом прийняття, реєстрації, розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів.

54. Отже, в даному випадку, виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому п. 3 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII не може бути застосований.

55. Враховуючи, що у встановлений законом строк для добровільного виконання рішення, підтвердження повного його виконання позивачем не надано, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та стягнуто виконавчий збір.

56. Зважаючи на вищенаведене, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

57. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів про відсутність підстав для задоволення позову.

58. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

59. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

60. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

61. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області залишити без задоволення.

2. Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець