Справа № 807/243/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/443/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року (рішення ухвалене о 10:32 хв. у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Луцович М.М., суддів Гаврилко С.Є., Рейті С.І., повний текст рішення суду виготовлено 28.11.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, де третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, де третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої просив суд: визнати відмову Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після встановлення йому інвалідності війни II групи 14.03.2016 року незаконною; стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду II групи, внаслідок травми, отриманої ним під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 92900 грн.; постанову допустити до негайного виконання.; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати звіт у строк, визначеного судом. В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив суд пункт 2 прохальної частини доповнити словами «з врахуванням величини проросту індексу споживчих цін» та стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 200000,00 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він проходив військову службу на офіцерських посадах у Збройних Силах у військовому званні підполковник із вислугою 25 календарних років. У відповідності до наказу (по особовому складу) начальника Генерального штабу- головнокомандувача Збройних Сил України від 03.12.2013 року №844 позивач був звільнений з військової служби з посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 в запас за частиною 6 пункту «б» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 30.12.2013 року за №246 з 30 грудня 2013 року був виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення. У відповідності до рішення Закарпатського обласного центру МСЕК 03.03.2014 року ОСОБА_1 встановлена III група інваліда війни згідно отриманої травми під час проходження військової служби, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. На підставі заяви щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення інвалідності III групи Міністерством оборони України в 2014 році було виплачена сума у розмірі 182700 грн. Під час проходження повторного огляду Закарпатським обласним центром МСЕК позивачу 14.03.2016 року встановленагрупа інваліда війни, пов`язаною із травмою, отриманою під час виконання обов`язків військової служби. Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.02.2017 року №964 на підставі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою допомоги та компенсаційних сум (далі-Комісія) від 27.01.2017 року №4 повідомив позивача про те, що Комісією відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що групу інвалідності змінено понад дворічний термін, як це передбачено п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Зважаючи на викладені обставини, позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду, за захистом, як він вважає, свого порушеного права. При цьому, позивач акцентує увагу на тому, що згідно довідки до акту огляду МСЕК №462479 інвалідність ІІІ групи йому встановлена до 01.04.2016 року, тоді як інвалідність другої групи згідно довідки АВ0575990 йому була встановлена 14.03.2016 року, тобто до спливу спірного дворічного строку. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського обласного центру МСЕК 03.03.2014 року ОСОБА_1 встановлена III група інваліда війни згідно отриманої травми під час проходження військової служби, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

На підставі заяви щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення інвалідності III групи Міністерством оборони України в 2014 році позивачу по справі була виплачена сума у розмірі 182700 грн., що сторонами не заперечувалось в ході судового розгляду.

Під час проходження повторного огляду Закарпатським обласним центром МСЕК позивачу 14.03.2016 року встановленагрупа інваліда війни, пов`язаною із травмою, отриманою під час виконання обов`язків військової служби.

Листом від 21.02.2017 року №964 Закарпатський обласний військовий комісаріат на підставі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою допомоги та компенсаційних сум (далі-Комісія) від 27.01.2017 року №4 повідомив позивача про те, що Комісією відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у звязку з тим, що групу інвалідності змінено понад дворічний термін, як це передбачено п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв.

Згідно ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Частиною 1 ст.3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається.

Пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв №975 визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Таким чином, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

14 березня 2016 року, тобто після спливу дворічного терміну, встановленого Законом, ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, так пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії АВ №0575990 від 14.03.2016 року.

Законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, відтак суд вважає помилковим твердження позивача, що він набув відповідне право, оскільки між встановленням ІІ групи інвалідності та встановленням ІІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років, так як первинна інвалідність була встановлена 03.03.2014 року, а вища група інвалідності 14.03.2016 року, тобто після спливу двохрічного терміну.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога щодо визнання відмови Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після встановлення йому інвалідності війни II групи 14.03.2016 року є безпідставною.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року у справі №807/243/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.02.2019 року