Справа № 349/396/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року

Київ

справа №349/396/16-а

адміністративне провадження №К/9901/33567/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні справу за касаційною скаргою Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - управління ПФУ) на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року (судді Хобор Р.Б., Попко Я.С., Сеник Р.П.) у справі № 349/396/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про стягнення та перерахунок соціальних виплат, -

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії управління ПФУ щодо припиненні виплати пенсії за віком з 01 квітня 2015 року; зобов'язати управління ПФУ нараховувати та виплачувати позивачу пенсію за віком з 01 квітня 2015 року; зобов'язати відповідача подати у встановлений законом строк звіт про виконання судового рішення; стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області постановою від 24 травня 2016 року у задоволені позову відмовив. Указав, що з 01 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) щодо пенсійного забезпечення і пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію цього Закону, пенсія має призначатись відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Таким чином цей суд дійшов висновку, що Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ) внесено аналогічні зміни щодо обмеження виплати пенсії у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 29 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове, яким позов задовольнив частково. Позовні вимоги ОСОБА_1 про відновлення виплати пенсії за період з 01 квітня 2015 року по 06 жовтня 2016 року включно залишив без розгляду. Визнав протиправною бездіяльність управління ПФУ щодо зупинення виплати пенсії за віком; зобов'язав управління ПФУ поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2015 року, призначену відповідно до Закону № 1058-IV. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Цей же суд ухвалою від 07 березня 2017 року виправив описку в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, де вказав дату з якої слід відновити виплату пенсії - з неправильної « 07 жовтня 2015 року» на правильну « 07 жовтня 2016 року».

Управління ПФУ не погодилося із ухвалою суду апеляційної інстанції і звернулося із касаційною скаргою про його скасування та прийняття нового рішення, яким правильно вказати дату відновлення пенсії, а саме з 07 жовтня 2015 року.

Покликається на те, що суд апеляційної інстанції помилково вказав на задоволення заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, позаяк із такою заявою зверталося управління ПФУ. З урахуванням часу подання позовної заяви (07 квітня 2016 року), залишенню без розгляду підлягали б вимоги про поновлення пенсійних виплат за період з 01 квітня по 06 жовтня 2015 року.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 07 квітня 2016 року звернувся з позовом до суду з приводу незаконних дій пенсійного органу, який неправомірно відмовив призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах. Просив призначити, нарахувати, виплатити та продовжувати виплачувати пенсійні виплати з 01 квітня 2015 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до положень Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

У зв'язку із цим дійшов висновку, що ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року мав право на відновлення виплати пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV.

Далі послався на положення статей 99, 100 КАС щодо дотримання особами, які звертаються до суду шестимісячного строку звернення до суду який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та, з урахуванням дати звернення позивача до суду підсумував, що позовні вимоги про зобов'язання відновлення виплати пенсії за віком за період з 01 квітня 2015 по 06 жовтня 2016 року необхідно залишити без розгляду.

У резолютивній частині цього рішення суд апеляційної інстанції вказав період, з якого позовні вимоги залишив без розгляду - з 01 квітня 2015 року по 06 жовтня 2016 року. При цьому зобов'язав управління ПФУ відновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - КАС) суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

У заяві про виправлення описки в постанові Львівського апеляційного адміністративного суд від 29 листопада 2016 року управління ПФУ просило звернути увагу на фактичні обставини встановлені у цій справі.

Так, із зіставляння часу звернення позивача до суду першої інстанції з позовом про відновлення пенсії за віком (07 квітня 2016 року), із часом, протягом якого позивач вважав свої права та інтереси порушеними (з 01 квітня 2015 року й до часу звернення до суду) та рішенням суду про зобов'язанням відновити такі виплати з 07 жовтня 2015 року, управління ПФУ просило уточнити період часу, з якого слід виплачувати пенсію. Неясність судового рішення полягала в тому, яким чином можна відновити виплату пенсій з 07 жовтня 2015 року, коли суд апеляційної інстанції у своєму ж рішенні в абзаці другому резолютивної частини зазначив, що вимоги про виплату пенсії за період з 01 квітня 2015 року по 06 жовтня 2016 року, який охоплює період часу з 07 жовтня 2015 року, не підлягають розгляду, а отже з такого формулювання можна презюмувати, що відновлену виплату пенсії повивачу слід провадити тільки з 07 жовтня 2016 року.

В ухвалі від 07 березня 2017 року суд апеляційної інстанції не тільки замість управління ПФУ заявником неправильно зазначив позивача ОСОБА_1, але й шляхом виправлення описки фактично втрутився в судове рішення, яке ухвалив по суті розгляду апеляційної скарги.

Зокрема, суд у даті, з якої треба відновити виплату пенсію позивачу, виправив і написав « 07 жовтня 2016 року» замість вказаної в ухвалі від 29 листопада 2016 року « 07 жовтня 2015 року». Проте таке виправлення описки призвело до того, що позивач наче набув право на відновлення виплати пенсії з 07 жовтня 2016 року, тоді як з позовом звернувся у квітні того самого року і, принаймні, щонайменше з місяця звернення до суду, а не через півроку мав право на відновлення виплати пенсії.

На підставі наведених положень процесуального закону та фактичних обставин встановлених у цій справі, Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість цього рішення, оскільки позивач не порушував у суді вимог щодо поновлення виплати пенсії з 07 жовтня 2016 року, бо ним було подано позов 07 квітня 2016 року. Тобто суд апеляційної інстанції вдався до таких дій, які не можна вважати такими, що вносять уточнення чи виправляють помилку в судовому рішенні, оскільки такі обставини не були предметом судової перевірки ні суду першої, ні апеляційної інстанції, та щодо них жодним судом не ухвалювалося рішення по суті.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною першою статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Наведені положення закону в контексті предмету касаційного перегляду дають підстави вважати, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про внесення виправлення у судовому рішенні, яке не ґрунтується на матеріалах справи. З'ясувати причини, які призвели до описаних порушень закону та їх усунути, інакше ніж через скасування цього рішення і нового розгляду заяви управління ПФУ про виправлення описки неможливо.

За вимогами закону після скасування такого рішення справу належить направити до суду апеляційної інстанції. Тому касаційна скарга підлягає задоволенню в частині вимог про скасування оскарженого судового рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко