Справа № 1540/4129/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гунько О.В.,

представника позивача - Якименко О.А., (на підставі ордеру),

представника відповідача - Коперсак М.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» (надалі по тексту - позивач або ТОВ ««УКРАТЛАНТІК») звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або ГУ ДФС в Одеській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 року винесеного на підставі висновків Акту документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 року №1048/15-32-12-03/35008375 від 16.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що в період з 03.05.2018 року по 08.05.2018 рік відповідно до наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 27.04.2018 року №2941 ГУ ДФС в Одеській області, головним державним ревізором - інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності території обслуговування Роздільнянської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Богомарової Юлією Сергіївною та головним державним ревізор-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Тельновим Олексієм Михайловичем, відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2018 № (з додатками) з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з самостійно виправленими помилками від 11.04.2018 року № ). За результатами зазначеної перевірки ГУ ДФС Одеській області складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 року №1048/15-32-12-03/35008375 від 16.05.2018 року. 22.05.2018 року ТОВ «УКРАТЛАНТІК» було подано заперечення на Акт. 04.06.2018 року платником податків було отримано відповідь на заперечення відповідно до якої заперечення було залишено без розгляду у зв'язку з тим, що його зареєстровано лише 25.05.2018 року. 07.06.2018 року позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення-рішення, направлене на його адресу поштовим відправленням. 18.06.2018 року ТОВ «УКРАТЛАНТІК» подало скаргу до ДФС України про перегляд податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2018 року та скасування висновків Акту. Рішенням від 09.07.2018 року №22857/6/99-99-11-01-02-25 строк розгляду скарги було продовжено до 08.08.2018 включно. 07.08.2018 року позивач отримав рішення про розгляд скарги №24954/6/99-99-11-01-1 25 від 30.07.2018 року, яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлені рішення без змін.

Ухвалою судді від 16 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 03 вересня 2018 року о 15 год. 00 хв.

07 вересня 2018 року від Головного управління ДФС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №26241/18), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «УКРАТЛАНТІК», посилаючись в цілому на те, що 20.03.2018 року засобами телекомунікаційного зв'язку ТОВ «УКРАТЛАНТІК» подало до Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) звітну податкову декларацію з ПДВ за лютий 2018 року від 20.03.2018 № (з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з самостійно виправленими помилками від 11.04.2018 року №) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування із розрахунком суми бюджетного відшкодування на суму від'ємного значення - 7 348 968 грн.

Відповідач зазначає, що згідно фактичних обставин справи, сума що підлягає бюджетному відшкодуванню, сформована з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, у тому числі: за лютий 2018 року у сумі 7 348 968 грн.

Так, у лютому 2018 року позивачем на підставі договорів від 28.12.2007 року №1 та від 15.07.2011 року №3, укладених з ТОВ «Атлантік-Гейзер», код ЄДРПОУ 3558649 було проведено реалізацію продукції власного виготовлення за цінами, що не відповідають рівню ринкових та були значно нижчими.

Контролюючим органом проведено аналіз інформації наведеної у інтернет-ресурсі в (наприклад: https//atlanticgevser.com.ua, https://atlantic-market.com.ua, https://atlantic.co.ua, https://bt.rozetka.com.ua, https://27.ua та інші) в результаті якого встановлено, що відповідна продукція, виробником якої є ТОВ «УКРАТЛАНТІК» реалізується на території України за цінами, які є значно вищими ніж ціна реалізації ТОВ «УКРАТЛАНТІК» на адресу ТОВ «Атлантік-Гейзер».

Також, протягом лютого 2018 року позивач здійснював роздрібну торгівлю власної виготовленої продукції на адресу фізичних осіб.

Крім того, згідно з податковою інформацією наведеною у акті перевірки Одеського управління Офісу ВПП ДФС від 17.11.2017 року №110/28-10-49-14/35008375 засновником ТОВ «УКРАТЛАНТІК» на 100% є АТ «АТЛАНТIС СФДТ» Франція (ATLANTIC SOCIETE FRANCAISE DE DEVELOPMENT THERMIQUE). Засновником ТОВ «Атлантік-Гейзер» є приватна компанія з обмеженою відповідальністю «ВХ КУМУЛЕОС Б.В.» (Нідерланди, 1066ЕР, Амстердам, вул. Джон М. Кейнесплейн, б. 19).

Відповідно до інформації з дод. № 1 до Звіту про контрольовані операції поданого ТОВ «Атлантік-Гейзер» за 2016 рік, за кодом пов'язаності 503, тобто юридичною особою, яка безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами іншої юридичної особи і розмір частки корпоративних прав у кожній юридичній особі становить 20 і більше відсотків є ATLANTIC SOCIETE FRANCAISE DE DEVELOPMENT THERMIQUE.

Згідно аналізу бази даних Amadeus - ATLANTIC SOCIETE FRANCAISE DE DEVELOPMENT THERMIQUE володіє на 100% ТОВ «УКРАТЛАНТІК», на 59% ТОВ «Атлантік-Гейзер». Крім того, на 58,62% приватною компанією з обмеженою відповідальністю «ВХ КУМУЛЮС Б.В.».

Таким чином, перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «УКРАТЛАНТІК» та ТОВ «Атлантік-Гейзер» є пов'язаними особами у розумінні вимог ПКУ.

10 вересня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що отримана інформація під час перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК» з джерелом походження - Інтернет ресурси для аналізу інформації з декількох інтернет-ресурсів (https//atlanticgevser.com.ua, https://atlantic-market.com.ua, https://atlantic.co.ua, https://bt.rozetka.com.ua, https://27.ua та інші), не може бути використана під час перевірки оскільки відповідно до п.83.1 ст.83 ПКУ підставами для висновків під час проведення перевірок можуть бути податкова інформація та матеріали, «отримані в порядку та у спосіб, передбачений цим Кодексом або іншими законами».

Таким чином, у цілях ПКУ звичайною ціною для здійснення розрахунку бази обкладення ПДВ операцій із постачання самостійно виготовлених товарів/послуг є ціна, визначені зацікавленими сторонами у цивільно-правовому договорі, яка водночас повинна відповідати ринковій ціні (ціні, що склалася на ринку товарів/послуг).

Положення ПКУ не містять норм щодо визначення формалізованої процедури доведенні факту, що договірні ціни не відповідають ринковим цінам.

У разі проведення перевірок, у визначеному законодавством порядку, дослідженню підлягають показники, пов'язані з формуванням платниками податків об'єктів оподаткування та зі своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування й сплатою всіх передбачених ПКУ податків та зборів (у т.ч. ПДВ), а також отримані в установленому законодавством порядку документи та податкова інформація, у т.ч. за результатами перевірок інших платників податків.

20 вересня 2018 року від позивача надійшли додаткові пояснення (вхід. №27712/18), в яких зазначено, що так як підприємство - виробник безпосередньо не перебуває у договірних відносинах та не здійснює на ринку фінансово - господарські операції з кінцевими споживачами своєї продукції, то відповідно документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені торгівельними підприємствами, які здійснюють реалізацію його продукції, не відображаються в бухгалтерському та податковому обліку підприємства - виробника та не впливають на результати його фінансово-господарської діяльності, в тому числі не впливають на суму обчислених за результатами звітного податкового періоду податку на додану вартість. Позивач в поясненнях зазначає, що здійснення господарської діяльності контрагентами не може мати наслідків для платника податків, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання його контрагентів.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року зазначений адміністративний позов залишено без розгляду.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Адміністративна справа №1540/4129/18 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 14 січня 2019 року.

Ухвалою судді від 16 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 28 січня 2019 року о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 28 січня 2019 року о 10 год. 35 хв.

Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 лютого 2019 року о 09 год. 40 хв.

У судовому засіданні 12 лютого 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що в період з 03.05.2018 року по 08.05.2018 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області №2941 від 27.04.2018 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК» () (т.1 а.с.113), направлень від 02.05.2018 року №3498/11-03 (т.1 а.с.114), №3499/12-03 (т.1 а.с.115), виданого ГУ ДФС в Одеській області, згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі доповідної записки заступника начальника управління - начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області Пархоменко С.Г. від 16.04.2018 року №245/11/15-32-12-11, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «УКРАТЛАНТІК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 рік.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт від 16.05.2018 року №1048/15-32-12-03/35008375 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК», , з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 рік (т.1 а.с.29-41).

У висновках до акту №1048/15-32-12-03/35008375 від 16.05.2018 року зафіксовано, що в порушення пп.14.1.71 пп.14.1.129 п.14.1. ст.14, п.187.1 ст.187, п.188.1. ст.188 п.200.1 та абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) встановлено, що підприємством ТОВ «УКРАТЛАНТІК» занижено податкові зобов'язання з ПДВ за лютий 2018 року у розмірі 3 160 054 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з ПДВ за лютий 2018 року у розмірі 3 160 054 грн., що відповідно призвело до завищення розрахунку суми бюджетного відшкодування (завищено бюджетне відшкодування ПДВ) заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за лютий 2018 рік) у розмірі 3 160 054 грн.

Судом встановлено, що 22.05.2018 року позивачем подано до Головного управління ДФС в Одеській області заперечення на акт №1048/15-32-12-03/35008375 від 16.05.2018 року (а.с.42-51).

На підставі зазначеного акту перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 24.05.2018 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на суму 3160054 грн. та застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 1580027 грн. (т.1 а.с.92).

18 червня 2018 року позивачем подано до ГУ ДФС в Одеській області скаргу про перегляд податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2018 року та скасування висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 року №1048/05-52-12-03/35008375 від 16.05.2018 року, що суперечить чинному законодавству (т.1 а.с.53-72).

Рішенням ДФС України №22857/6/99-99-11-01-02-25 від 09.07.2018 року продовжено строк розгляду скарги до 18.08.2018 року (включно) (т.1 а.с.73).

Рішенням ДФС України №24954/6/99-99-11-01-02-25 від 30.07.2018 року податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 року залишено без змін а скаргу ТОВ «УКРАТЛАНТІК» без задоволення.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «УКРАТЛАНТІК» звернулось до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Конституція України прямо вказує на законодавчу форму встановлення податку, зокрема п.1 ч.2 ст.92 зазначає, що тільки законами України встановлюються система оподаткування, податків і зборів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У національному законодавстві відносини, що виникають у сфері справлення податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. ПКУ визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податкове законодавство України складається, зокрема, з Конституції України, Податкового кодексу України та нормативно правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього кодексу (ст. 3 ПКУ).

Головне управління ДФС в Одеській області, відповідно до функцій контролюючих органів, визначених пп. 191.1.1. п. 191.1 ст.191 Податкового кодексу України «здійснює адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводить відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків»; пп.19-11.2. «контролює... своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів»; пп.191.1.8. «забезпечує достовірність та повноту обліку платників податків... об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням»; пп.191.1.35. «вживає заходів до виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, щодо відповідності законодавству»; пп. 19-1.1.40 «здійснює збір податкової інформації».

Згідно п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотриманню законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст.62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків (п.п.62.1.1 п.62.1); інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів (п.п.62.1.2 п.62.1); перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п.62.1.3 п.62.1).

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України; від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за результатами податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку (ст.72 ПК України) .

Стаття 14 Податкового кодексу України.

14.1.36. господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

14.1.71. звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

14.1.80. ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки.

При цьому під ідентичними розуміються товари, що мають однакові ознаки з оцінюваними товарами, у тому числі такі, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва (походження); виробник.

14.1.219. ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах;

Відповідно до п.185.1. ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до 187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 188.1. ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4. ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Висновки відповідача за результатами перевірки обґрунтовані наявністю правових відносин ТОВ «УКРАТЛАНТІК» з пов'язаними особами, згідно з підпунктом 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, а саме зазначено що «засновником ТОВ «УКРАТЛАНТІК» на 100% є АТ Атлантік СФДТ Франція (Atlantic Societe Francaise De Development Thermique). Засновником ТОВ «Атлантік-Гейзер» є приватна компанія з обмеженою відповідальністю «ВХ Кумулюс Б.В.» (Нідерланди, 1066ЕР, Амстердам, вул..Джон М.Кейнесплейн, 6.19). Відповідно до інформації з дод.1 Звіту про контрольовані операції поданого ТОВ «Атлантік-Гейзер» за 2016 рік, за кодом пов'язаності 503, тобто юридичною особою, яка безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами іншої юридичної особи і розмір частки корпоративних прав у кожній юридичній особі становить 20 і більше відсотків є Atlantic Societe Francaise De Development Thermique. Згідно аналізу бази даних Amadeus - Atlantic Societe Francaise De Development Thermique володіє на 100% ТОВ «Укратлантік», на 59% ТОВ «Атлантік-Гейзер». Крім того, на 58,62% приватною компанією з обмеженою відповідальністю «ВХ Кумулюс Б.В.». Таким чином відповідач зробив висновок, що ТОВ «УКРАТЛАНТІК» та ТОВ «Атлантік-Гейзер» є пов'язаними особами у розумінні вимог ПКУ.

При цьому, судом встановлено, що види діяльності ТОВ «УКРАТЛАНТІК» та ТОВ «Атлантік-Гейзер» не співпадають. Фактично діяльність ТОВ «УКРАТЛАНТІК» пов'язана з виробництвом електронагрівачів та конвекторів для подальшого їх реалізації на території України.

Діяльність ТОВ «Атлантік-Гейзер» полягає у налагодженні збуту продукції ТОВ «УКРАТЛАНТІК» після продажного та гарантійного обслуговування придбаної та реалізованої ТОВ «Атлантік-Гейзер» продукції виробленої ТОВ «УКРАТЛАНТІК», відносно чого представник відповідача в судовому засіданні не заперечував.

Судом встановлено, що відповідачем не враховано те, що ТОВ «Атлантік-Гейзер» виконує функції дестрибюції товару, що підтверджується п.2.3 договору №1 від 29 грудня 2007 року, згідно якого продавець зобов'язується здійснювати постачання продукції для розповсюдження на території України виключно покупця (т.1 а.с.78-85).

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги лист ДФС України №27600/7/99-99-14-02-01-17 від 15.08.2016 року «Про застосування звичайної ціни при визначенні бази обкладення ПДВ у ході документальних перевірок» судом встановлено відсутність фактичної залежності сторін, згідно приписів пп.14.1.219 п.14.1. ст.14 ПК України. При цьому відповідачем за результатами перевірки не встановлено та в судовому засіданні не доведено неможливість самостійного здійснення господарської діяльності ТОВ «Атлантік-Гейзер» згідно приписів пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, ч.1, 2, ст.3 та ч.1 ст.43 Господарського кодексу України без участі ТОВ «УКРАТЛАНТІК». Крім того, суд зазначає, що відповідач не заперечує факту реального здійснення господарських операцій між ТОВ «УКРАТЛАНТІК» та ТОВ «Атлантік-Гейзер» та їх документального оформлення.

Таким чином суд критично ставиться до твердження відповідача, що протягом лютого 2018 року реалізація власної виготовленої продукції водонагрівачів побутових електричних та електричних конвекторів в асортименті проводилась на адресу підприємства ТОВ «Атлантік-Гейзер» (відповідно до пп. 14.1.159 п.14.1. ст. 14 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), як до пов'язаної та фактично залежної сторони.

Також в акті перевірки зафіксовано, що протягом лютого 2018 року підприємство ТОВ «УКРАТЛАНТІК» здійснювало роздрібну торгівлю власної виготовленої продукції на адресу фізичних осіб, що підтверджується додатком №1 до акту від 16.05.2018 року №1048/15-32-12-03/35008375 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 рік, відносно чого представник позивача в судовому засіданні не заперечувала та зазначила, що реалізація відбувалась працівникам підприємства. Відносно чого суд зазначає, що наведені обставини не свідчать про порушення норм податкового законодавства України та Податковий кодекс України не пов'язує з цим можливість застосування процедури звичайних цін у цьому випадку.

В підтвердження правомірності висновків викладених в акті перевірки, здійснюючи порівняння договірної ціни зі звичайною, яка визначається відповідно до п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відповідач посилається на інформацію інтернет-ресурсів: https://atlanticgevser.com.ua, https://atlantic-market.com.ua, https://atlantic.co.ua, https://bt.rozetka.com.ua, https://27.ua та інші) (т.1. а.с.37).

Згідно п.71.1. ст.71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Отже суд зазначає, що інформація з інтернет-ресурсів не може бути використана відповідачем, оскільки відповідно до п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України підставами для висновків під час проведення перевірок можуть бути податкова інформація та матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими Законами.

Окрім вказаного, відповідачем не встановлено та не доведено застосування позивачем цін, що є нижчими за звичайні. Посилання ГУДФС, що проведеним аналізом ринкових цін на продукцію, вироблену ТОВ «УКРАТЛАНТІК» встановлено, що ринкова ціна на аналогічну продукцію є значно вищою ніж ціна реалізації ТОВ «Атлантік-Гейзер» є помилковими, так як в акті перевірки відсутні будь-які обґрунтування відносно того, що ціна на товар, визначена сторонами договорів, не є звичайною ціною. При цьому застосовуючи інформацію з інтернет-ресурсів відповідач не враховує та не аналізує різницю між оптовими та роздрібними цінами. Отже суд погоджується з твердженнями позивача, що використана інформація є недостовірною для встановлення зазначених відповідачем порушень та отримана не в порядку та не в спосіб передбачений Податковим кодексом України або іншими законами.

Крім того суд вважає, що висновок комісійної судової економічної експертизи №20775 Харківського науково-дослідного інституту Судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, складеного 29.10.2018 року (т.2 а.с.22-36) на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи підтверджуються документально висновки Акту головного управління ДФС в Одеській області №1048/15-52-12-03/35008375 від 16.05.2018 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК» , з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за 2018 рік;

- чи відповідає розрахунок ціни реалізації «Електричних водонагрівачів акумулювальних побутових» продукції вимогам П(СБО) та законодавства з ціноутворення;

- чи відповідає розрахунок ціни реалізації «Прилади електричні для обігрівання приміщень, нагрівачі конвекційні, побутові: електричні конвектори» продукції вимогам П(СБО) та законодавства з ціноутворення підтверджує висновки суду.

По першому питанню експертом зазначено, що в обсязі наданих на дослідження документів та в межах компетенції судових експертів-економістів, висновки акту перевірки Одеського головного управління ДФС в Одеській області №1048/15-52-12-03/35008375 від 16.05.2018 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАТЛАНТІК», проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою підприємства ТОВ «УКРАТЛАНТІК» з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2018 року в частині встановлення порушення пп.14.1.71, пп.14.1.129 п.14.1 ст.14, п.187.1 ст.187, п.188.1. ст.188 п.200.1 та абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами і доповненнями) та заниження підприємством ТОВ «УКРАТЛАНТІК» податкових зобов'язань з ПДВ за лютий 2018 року у розмірі 3160054 грн. що призвело до завищення від'ємного значення з ПДВ за лютий 2018 року у розмірі 3160054 грн., що відповідно призвело до завищення розрахунку суми бюджетного відшкодування (завищено бюджетне відшкодування ПДВ) заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за лютий 2018 року) у розмірі 3 160 054 грн. не підтверджуються.

По другому питанню експертом зазначено, що наданий на дослідження розрахунок ціни реалізації продукції «Водонагрівача побутового електричного Atlantic VM 080 D400-2-BC (1500W)» відповідає вимогам П(С)БО та законодавства з ціноутворення.

По третьому питанню експертом зазначено, що наданий на дослідження розрахунок ціни продукції «Конвектор електричний F19 DESIGH 1500W PLUG» відповідає вимогам П(С)БО та законодавства з ціноутворення.

При цьому суд, враховуючи твердження представника відповідача щодо ненадання калькуляції собівартості продукції перевіряючим та неможливістю її врахування при експертному дослідженні, а також вибірковість обсягів продукції, яка була досліджена експертом, вважає даний висновок релевантним та достатнім при встановленні наявності порушень зафіксованих в акті перевірки.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає про обґрунтованість адміністративного позову і наявність підстав для його задоволення.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст. 2 передбачає «Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції».

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

При цьому варто визначити предмет розгляду справ Європейського суду. ЄСПЛ відзначає, що податкові спори виходять за межі цивільних прав і обов'язків, незважаючи на матеріальні наслідки. Таким чином, тривалий час гарантії, передбачені ст. 6 "Право на справедливий суд" Конвенції, не поширювались на спори у сфері оподаткування, проте згодом позиція змінилась, і ЄСПЛ було підтримано, уточнено та розвинуто практику застосування ст. 6 Конвенції до податкових спорів.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06); у п. 50 якого Суд вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів» (див. Постанову Окружного адміністративного СУДУ міста Києва від 29.10.2015 р. у справі №826/21921/15).

Аналізуючи вказане рішення ЄСПЛ, Київський окружний адміністративний суд в Постанові від 04.11.2015 р. у справі №810/5053/15 вказує, що « ... Збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав. Отже, за практикою ЄСПЛ вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції...»

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з'ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що крім витрат на сплату судового збору позивачем були понесені також витрати на правову допомогу та витрати пов'язані з прибуттям представника позивача до м. Одеси. 18 лютого 2019 року представником позивача подано заяву про розрахунок витрат понесених позивачем під час розгляду судової справи №1540/4129/18 разом з деталізацією витрат, усього у розмірі 48 729,84 грн.

Так, за визначенням ч.1 ст.132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ). Відповідно до ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАСУ). При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ст.135 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.5 ст.137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані до суду розрахунок витрат позивача, згідно якого:

- гонорар адвоката, за ведення судової справи в Одеському окружному адміністративному суді по оскарженню податкового-повідомлення рішення, відповідно до Договору про надання правової допомоги №2 від 20.12.2017 року - 4000,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ПЛ-0000013 від 22 листопада 2018 року (т.2 а.с.60), платіжним дорученням №6064 від 29 листопада 2018 року (т.2 а.с.61), актом наданих послуг №ПЛ-0000024 (т.2 а.с.69);

- витрати на проведення судової економічної експертизи №20775 від 29.10.2018 року по справі № 1540/4129/18 - 35 178,00 грн., що підтверджується рахунком №2238 від 17.09.2018 року (т.2 а.с.62) та платіжним дорученням №4646 від 20 вересня 2018 року (т.2 а.с.63);

- компенсація витрат на залізничні квитки (справа №1540/4129/18, дати судових засідань 28.01.2019 року, сума - 1152,94 грн.; 06.02.2019 року - сума 1208,07 грн.; 12.02.2019 року - сума 470,74 грн. = 941,47/2 грн.) - 2831,75 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ПЛ-0000002 від 11.02.2019 року (т.2 а.с.64);

- компенсація вартості добових (відрядження до міста Одеси, справа 1540/4129/18) з розрахунку 300 грн. на добу (добові за відрядження 12.02.2019 року = 450 грн.) - 2 250,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ПЛ-0000002 від 11.02.2019 року (т.2 а.с.64);

- компенсація витрат на залізничні квитки (справа №1540/4129/18, дата судових засідань 18.02.2019 року) - 1320,09 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ПЛ-0000003 від 15.02.2019 року (т.2 а.с.66);

- компенсація вартості (відрядження до міста Одеса справа 1540/4129/18) з розрахунку 300 грн. на добу (добові за відрядження 18.02.2019 року) - 900,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ПЛ-0000003 від 15.02.2019 року (т.2 а.с.66).

Таким чином у відповідності до наданих суду доказів позивач поніс витрати на загальну суму 119 861,06 грн., отже позивачем документально доведено факт понесення витрат.

Також суд зазначає, що згідно ч.6, 7 ст.134 КАСУ суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що наданими позивачем документами, фактичний обсяг витрат на правничу допомогу, пов'язаних з прибуттям до суду та проведенням експертних досліджень підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що компенсація судових витрат понесених позивачам при розгляді адміністративної справи №1540/4129/18 підлягає задоволенню та має бути стягнута.

З огляду на зазначене та згідно із ст. 139 КАС України судові витрати позивача у загальній сумі 119 861,06 грн. 06 коп. (судовий збір - 71131,22 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи - 48 729,84 грн.) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області № від 24.05.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» () суму сплаченого судового збору в розмірі 71 131,22 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» () суму витрат понесених позивачем під час розгляду справи №1540/4129/18 в розмірі 48 729,84 грн.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 22 лютого 2019 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.