Справа № 540/2459/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2459/18
11 год. 32 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Бондар І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 04.07.2018 р. № 003091405,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України в Херсонській області, АР Крим та Севастополі (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 04.07.2018 № 003091405 про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 40800 грн., в тому числі 17000 грн. санкцій за порушення ст. 11, 15, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ( далі Закон №481/95-ВР ). В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив наступне. Оскаржуване рішення було прийнято за висновками акту про результати фактичної перевірки від 21.06.2018 №0261/21/22/рро/НОМЕР_1, яким виявлено порушення: продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі, місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО або КОРО (РК), продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта громадського харчування (ресторанного господарства), зберігання алкогольних напоїв не маркованих марками акцизного збору встановленого зразка, зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, у кіоску знаходились міцні алкогольні напої (кріплені вина). Позивач зазначає, що не погоджується з зазначеним рішенням з огляду на те, що під час проведення фактичної перевірки так і під час прийняття рішення за її результатами, працівниками ГУ ДФС в Херсонській області були допущені порушення законодавства. ФОП ОСОБА_3 здійснював торгівлю лише столовими винами, що також підтверджується відмостями акту проведення контрольної закупки, перевіряючим було придбано саме столове вино торгівельної марки "Ореанда Піно Нуар", на пляшки марка акцизного збору була в наявності, в акті перевірки відсутні найменування та реквізити будь-яких кріплених вин. Також зазначає, що торгівельний кіоск за своїм цільовим призначенням є місцем реалізації, а не місцем зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тому не потребує внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв. Наявність реєстратора розрахункових операцій при здійсненні торгівлі столовими винами не є обов'язковим.

Ухвалою від 05.12.2018 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26.12.2018.

26.12.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, оскільки контролюючим органом правомірно та в межах чинного законодавства проведено перевірку та виявлено порушення норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Підготовче засідання відкладено на 21.01.19.

21.01.19 закінчено підготовче провадження, за письмовою згодою розпочато розгляд справи по суті, який закінчився 11.02.2019.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 11.02.2019.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, здійснює господарську діяльність з продажу вин в кіоску за адресою АДРЕСА_1

21.06.2018 співробітниками Головного управління ДФС України в Херсонській області, АР Крим та Севастополі Прокопенко В.П., Вершина А.О. на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області № 556 від 04.06.2018, направлень від 21.06.2018 №№ 0585, 0586 було проведено фактичну перевірку торгівельного об'єкту з продажу вин (кіоск) фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, у присутності продавця ОСОБА_6, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 21.06.2018 №0261/21/22/рро/НОМЕР_1.

Перевіркою виявлено порушення підприємцем вимог ст.11, ст.15, ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". В акті перевірки вказано про те, що виявлено проведення розрахункових операцій з продажу алкогольних напоїв (вин столових) без застосування Книги обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок (далі - КОРО та РК), продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі - місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО або КОРО (РК), у яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв. Інспектором була проведена контрольна розрахункова операція - було придбано пляшку вина ТМ "Ореанда" "ПіноНуар" 0,7 л червоне столове вартістю 60 грн. Встановлено продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта громадського харчування (ресторанного господарства). У кіоску здійснюється продаж вин на розлив із дерев'яних бочок у одноразові пластикові стакани різних об'ємів. Такий тип закладу, як кіоск, у переліку закладів ресторанного господарства відсутній, продаж алкогольних напоїв на розлив не дозволяється. Встановлено зберігання алкогольних напоїв, не маркованих марками акцизного збору встановленого зразка, у кіоску зберігаються алкогольні напої, марки акцизного збору на яких відсутні. Зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання , не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, у кіоску знаходяться міцні (кріплені вина) алкогольні напої. Довідка про внесення вказаного об'єкту до Єдиного реєстру відсутня. Складено акт проведення контрольної розрахункової операції. Також був складений акт огляду, в якому вказано, що об'єкт торгівлі являє собою кіоск з вітриною з алкогольними напоями (столовими та міцними (кріпленими) винами). Вина зберігаються у скляній тарі різних об'ємах (пляшках) та деревяних бочонках з кранами для розливу. У кіоску здійснюється продаж вин на розлив для споживання на місці. Пляшки з вином у скляній тарі у вигляді грона винограду марками акцизного збору не марковані. Бочонки та заводського розливу пляшки марковані марками акцизного збору встановленого зразка. В наявності свідоцтво про держреєстрацію ФОП та сертифікати відповідності на алкогольні напої.

Заперечень на акт перевірки позивач до ГУ ДФС не подавав.

За висновками перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі від 04.07.2018 № 003091405 про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 40800 грн. До податкового повідомлення-рішення надано розрахунок штрафних фінансових санкцій, з якого вбачається, що штраф в сумі 17000 грн. був застосований за зберігання, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, штраф в сумі 17000 грн. застосований зберігання алкогольних напоїв, в місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру алкогольних напоїв, 6800 грн. штрафу за продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі - місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО (КОРО), в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до положень пп.75.1.3, п.75.1, ст. 75 ПКУ, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1, 80.2,80.5 ст. 80 ПКУ, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Приписами п.81.1 ст. 81 ПКУ передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Порядок оформлення результатів перевірок передбачений статтею 86 ПК України. Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

До порядку призначення перевірки у позивача немає зауважень, представник позивача - продавець ОСОБА_6 допустила головних податкових ревізорів-інспекторів до перевірки, що підтверджується направленнями на перевірку та свідченнями самої ОСОБА_6 та Прокопенко В.П., наданими в судовому засіданні. Як вбачається в акті перевірки, від підприємця він підписаний продавцем ОСОБА_6, яка зазначила замість зауважень до акту про те, що отримала акт для передачі ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_6, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що стажувалась в кіоску на посаду продавця, акт перевірки та акт огляду та акт проведення контрольної розрахункової операції спочатку не бажала підписувати, але їй було роз'яснено посадовими особами ДФС про негативні наслідки такої відмови від підписання, тому нею були підписані матеріали перевірки, але із змістом вона не знайомилась, а отримала для передачі підприємцю.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19 грудня 1995 року N 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" .

Суб'єкти господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі порушення, нести відповідальність, передбачену цим Законом. Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Стаття 17 Закону передбачає, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі:

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;

- зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень;

- виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з Преамбулою даного Закону його дія не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Поняття "алкогольні напої" визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України та в абзаці сьомому статті 1 Закону N 481/95-ВР згідно з яким "алкогольні напої" це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, як зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до абзацу 43 статті 1 Закону N 481/95-ВР вино виноградне - вино, вироблене з винограду, міцність якого набувається в результаті спиртового бродіння роздушених ягід або свіжовіджатого соку, а в разі виготовлення вин кріплених - підвищується шляхом додавання спирту етилового ректифікованого.

У Законі України N 481 надано загальне визначення алкогольних напоїв, до яких належать й вина столові за кодом 2204 Гармонізованої системи опису та кодування (на сьогодні - УКТЗЕД), однак окремо не визначено таке поняття (термін) як "вино столове". У той же час, згідно з п. 28 ст. 1 Закону N 2662 від 16.06.05 "Про виноград та виноградне вино" (далі - Закон N 2662) під вином столовим розуміється вино, виготовлене шляхом повного чи неповного збродження сусла. Залежно від вмісту цукрів, столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке.

А взагалі статтею 1 Закону N 2662 визначено, що вино - алкогольний напій, вироблений з винограду, міцність якого набувається внаслідок спиртового бродіння роздушених ягід або свіжовіджатого соку, а в разі виготовлення вин кріплених - підвищується шляхом додавання спирту етилового. Міцність вин може становити від 9 до 20 відсотків об'ємних. Органолептичні якості вина повинні відповідати природному складу винограду або відтворювати особливості, набуті внаслідок купажування чи спеціальної технологічної обробки виноматеріалів.

Національний стандарт України "Вина. Загальні технічні умови" (далі - ДСТУ 4806) поширюється на вина, що не містять діоксид вуглецю, які виробляють з виноградних оброблених виноматеріалів, розлиті у споживчу тару і призначені для реалізації у сфері торгівлі і громадського харчування. Відповідно до регламентованих ДСТУ 4806 фізико-хімічних показників об'ємна частка етилового спирту у винах столових (сухих, напівсухих) може становити в діапазоні від 9.0 до 14 відсотків, а напівсолодких - від 9.0 до 13 відсотків.

Від столових вин слід відрізняти кріплені (п. 22 ст. 1 Закону № 2662, ст. 7 Закону № 2662 та ДСТУ 4806:2007 "Вина. Загальні технічні умови"), які в свою чергу діляться на: міцні, десертні солодкі і десертні лікерні. Не належать до столових вин також: вина шампанські, ігристі, газовані (ст. 10 Закону № 2662); алкогольні напої винного походження: ароматизовані вина, вермути, коньяки, бренді (ст. 11 Закону № 2662).

Відрізнити столове вино від інших вин можна за написом на етикетці, де обов'язково має бути видова назва вина.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 15 Закону N 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Отже, роздрібна торгівля виключно столовими винами може здійснюватися суб'єктами господарювання без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

В даному випадку ФОП ОСОБА_7 стверджує, що здійснював торгівлю лише столовими винами, в своє чергу, відповідач наполягає на тому, що в кіоску здійснювалась торгівля та зберігалось вино кріплене, яке не є столовим.

Судом досліджені докази, надані сторонами, та встановлено, що відповідно до змісту акту перевірки та акту огляду ревізорами зафіксовано, що об'єкт торгівлі являє собою кіоск з вітриною з алкогольними напоями (столовими та міцними (кріпленими) винами), вина зберігаються у скляній тарі різних об'ємах (пляшках) та деревяних бочонках з кранами для розливу, у кіоску здійснюється продаж вин на розлив для споживання на місці. Пляшки з вином у скляній тарі у вигляді грона винограду марками акцизного збору не марковані. Бочонки та заводського розливу пляшки марковані марками акцизного збору встановленого зразка. Зафіксовано придбання перевіряючим пляшки столового вина торгівельної марки "Ореанда Піно Нуар". В акті огляду вказано, що у наявності свідоцтво про держреєстрацію ФОП та сертифікати відповідності на алкогольні напої, фотокопії додаються. Разом з тим, відповідачем не надано суду фотокопій сертифікатів відповідності на алкогольні напоїв.

Свідок Прокопенко В.П. в судовому засіданні пояснив, що в кіоску здійснювалась реалізація не тільки столових вин, а й кріплених, наприклад, "Чорний доктор", "Чорний кардинал", "Портвейн". Ним особисто здійснювалась фото та відеофіксація на власний мобільний телефон, що не заборонено чинним законодавством. Сертифікати відповідності висіли в кутку споживача на вина, в тому числі на портвейн, яке безумовно є кріпленим вином. Свідок пояснив, що потреби перелічувати в акті перевірки конкретні найменування пляшок з винами, не було, достатньо вказати, що були в реалізації кріплені вина.

ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що стажувалась в кіоску на посаду продавця, не торгувала спиртними напоями кріпленими, оскільки їх не було в кіоску, в реалізації знаходились тільки столові вина в пляшках та дерев'яних бочках. Не помітила, що інспекторами проводилась фото та відео фіксація, про проведення фіксації перевірки технічними засобами їй не повідомлялось. У наявності в кіоску був прас-лист на столові вина. Що стосується пляшок на витріні у вигляді грони винограду , то свідок вказала, що це були муляжі винних пляшок.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_3 також заперечив продаж кріплених вин.

Свідок ОСОБА_8, допитана в судовому засіданні, пояснила, що була постійним покупцем вина в даному кіоску, на момент перевірки придбавала сухі та півсолодкі вина на розлив у пляшки, не бачила в продажу кріплених вин.

Порядок виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів визначено статтею 226 Податкового кодексу України. Пунктом 226.6 статті 226 Кодексу встановлено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відс. об'ємних одиниць. Згідно ст. 11 Закону № 481 п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються. Як вбачається з наведеного, з урахуванням абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481, законодавець визначає декілька окремих обмежень щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів немаркованих марками акцизного податку: ввезення на митну територію України; виробництво; зберігання; транспортування; прийняття на комісію з метою продажу; продаж на митній території України.

Аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку про те, що наданими суду доказами не підтверджено факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Акти перевірки та огляду, які були складені ревізорами-інспекторами, не містять достатньої інформації про порушення, оскільки в них не належним чином відображені всі обставини порушень та не наведені докази, які б ці порушення підтверджували. Зокрема, не зазначено кількість пляшок з вином, які зберігались в кіоску без марок акцизного збору, їх найменування, об'єм, ціна, кількість, вміст спирту, ті інші чинники. В акті перевірки зазначено дуже стисло про те, що на пляшках з вином у скляній тарі у вигляді грона винограду немає марок акцизного збору, але ніякого переліку продукції без акцизних марок не було складено. Також не вказано місце знаходження пляшок - на вітрині чи в торговому залі, або на полках.

Про обов'язок посадових осіб ДФС вказувати точне найменування алкогольних напоїв та їх вартість свідчить та обставина, що розмір штрафних санкцій обчислюється з вартості товару, а саме 200 % вартості товару, але не менше 17000 грн. Обчислювання штрафних санкцій за мінімальним розміром 17000 грн. , як це здійснив відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, є перекручуванням приписів Закону № 481/95-ВР.

В свою чергу, свідок - продавець ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечують факт реалізації алкогольних напоїв без акцизних марок. Продавець ОСОБА_6 пояснила, що на вітрині знаходились муляжі винних пляшок у вигляді грона винограду для приваблення покупців.

Фотографії, які були надані в судове засідання представниками відповідача, та які з їх пояснень зробив ревізор Прокопенко В.П. зі свого мобільного телефону, суд не приймає в якості допустимих та достовірних доказів, оскільки про застосування фото фіксації конкретним приладом не було зазначено в акті перевірки, продавець ОСОБА_6 також не помітила такої фіксації під час перевірки, встановити хто та коли здійснював фотофіксацію з наданих фотографій неможливо, як неможливо перевірити яким пристроєм вони були здійснені. Крім того, ці фотографії не були направлені позивачу в установлений КАС строк, чим порушено його право брати участь в дослідженні та оцінці доказів.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що штраф в сумі 17000 грн. за зберігання, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка застосований до позивача неправомірно.

Що стосується відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв, в місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, то суд погоджується з доводами позивача про відсутність при роздрібній торгівлі виключно столовими винами обов'язку вносити місце зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру. Згідно частини тридцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону, місце зберігання - це місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - це перелік місць зберігання, який ведеться органами державної податкової служби України і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників. Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджений наказом ДПА України від 28.05.2002 № 251 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру", відповідно до пункту 2.1 якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру є саме встановлення факту зберігання алкогольних напоїв в приміщенні, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Вимоги до місця зберігання алкогольних напоїв визначені у пункті 16 постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями", в якому (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що алкогольні напої зберігаються у спеціальних приміщеннях, відомості про місцезнаходження яких заносяться до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Приміщення для зберігання алкогольних напоїв повинні добре вентилюватися, не мати стороннього запаху, бути непроникними для прямих променів світла, обладнані охоронною сигналізацією. Пункт 17 вказаних Правил містить вимоги про те, що закорковані пляшки з алкогольними напоями зберігають у горизонтальному положенні з метою запобігання висиханню корку, а пляшки з іншою укупоркою - у вертикальному положенні. Пунктом 18 Правил передбачені вимоги щодо температурного режиму при зберігання алкогольних напоїв, зокрема, горілки та горілки особливої - від -5° С до +25° С, лікеро-горілчаних виробів - від +10° С до +20° С і відносній вологості повітря не більш як 85 відсотків, вино - від +8° С до +16° С (напівсолодке, напівсухе - від -2° С до +8° С), коньяку - не менш як +5° С.

При цьому, Закон № 491/85-ВР під роздрібною торгівлею розуміє діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування; а місцем торгівлі визначає місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для алкогольних напоїв - торговельною площею не менше 20 кв. м, обладнане електронними контрольно-касовими апаратами (незалежно від їх кількості) або де є товарно-касові книги (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Виходячи з викладеного, торгівельний кіоск , в якому здійснював торгівлю позивач, за своїм цільовим призначенням є місцем реалізації, весь алкоголь зберігався в кіоску, то даний кіоск не є місцем зберігання алкогольних напоїв, оскільки в ньому безпосередньо здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями, що не підпадає під ознаки місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тому не потребує внесення до Єдиного реєстру. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 12.04.2018 р. у справі № 2а-2234/10/0770.

Таким чином відповідач протиправно застосував до позивача фінансові санкції № від 21.06.2018 у розмірі 17 000 грн. за зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Що стосується застосування штрафу в сумі 6800 грн. за порушення приписів ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР, то даною нормою передбачено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв, 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяєтьс тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Продаж вин столових здійснюється без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Таким чином, статтею 15 прим 3 Закону №481 визначено обмеження щодо продажу алкогольних напоїв, зокрема, суд звертає увагу на те, що дозволяється продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус підприємства громадського харчування підприємств з універсальним асортиментом товарів. Продаж вин столових здійснюється без застосування реєстраторів розрахункових операцій, але з обов'язковим використанням книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Згідно з наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 р. №309 "Про внесення змін до деяких наказів" поняття громадське харчування замінено на поняття ресторанне господарство. Вичерпні визначення понять об'єкт (заклад) ресторанного господарства, об'єкт (заклад) роздрібної торгівлі, супермаркет тощо містяться в Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 24 жовтня 2005 року №327.

Позивач не заперечує факт того, що не є підприємством ресторанного господарства, також не заперечує факт того, що в кіоску надавалось покупцям попробувати вино в пластикових стаканах. Свідок ОСОБА_8 також підтвердила факт того, що продавець давала пробувати вина. Разом з тим факт продажу вин на розлив ревізорами-інспекторами не встановлений, зазначено в актах перевірки та огляду що здійснюється продаж вин на розлив, але яке саме вино, в якій кількості, за якою ціною не вказано.

Тому суд вважає, що факт продажу вина на розлив не підтверджений належними доказами , але для застосування даного штрафу достатньо тієї обставини, яка не заперечується позивачем, що в кіоску була відсутня розрахункова книжка та книга обліку розрахункових операцій, що є порушенням ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР, яка передбачає продаж вин столових з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність застосування штрафу в сумі 6800 грн.

Частинами 1, 2, ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.1ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд має право прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання його рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд визнає протиправним та скасовує податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 4 липня 2018 року № 003091405 в частині застосування фінансових санкцій в сумі 34000 грн.

Судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) від 4 липня 2018 року № 003091405 в частині застосування фінансових санкцій в сумі 34000 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) 587 грн. 33 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 лютого 2019 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 111030000