Справа № 2240/2569/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2569/18
РІШЕННЯ

іменем України

12 лютого 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника позивача Мельник Н.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Славутської міської ради звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд зобов'язати ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) за власний рахунок знести самочинно збудовану споруду поблизу будинку № АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 1762 грн.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність".

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що за результатами проведення позапланової перевірки будівництва споруди поблизу будинку № АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2, здійснив будівництво зазначеної споруди на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без документа, що дає право на виконання таких робіт, без розробленої та належно затвердженої проектної документації, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", тому будівельні роботи, виконані ОСОБА_2, містять ознаки самочинного будівництва, визначені частиною 1 статті 376 ЦК України.

Позивач вказує, що відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Славутської міської ради використано усі передбачені частиною 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, а тому є всі підстави для знесення самочинного будівництва.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2018 року відкрито провадження в даній справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не прибув повторно, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у період з 09.08.2017 року по 22.08.2017 року уповноваженою особою відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Славутської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті: будівництво об'єкта поблизу будинку АДРЕСА_1

За результатами перевірки складено акт № 9/53 від 21.08.2017 року, яким встановлено, що ОСОБА_2, здійснив будівництво об'єкта поблизу будинку № АДРЕСА_1 без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту.

ОСОБА_2, від підписання та отримання акту відмовився, що підтверджується відміткою на вказаному акті.

Працівниками позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 21.08.2018 року, в якому зазначено, про наступні порушення: ОСОБА_2 здійснив будівництво об'єкта по АДРЕСА_1, а саме: зведено фундамент, стіни, покрівлю без документа, що дає право на виконання таких робіт, без розробленої та належно затвердженої проектної документації, чим порушив пункт 1 частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статтю 9 Закону України "Про архітектурну діяльність".

За фактом вчинення правопорушення, позивачу винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.08.2017 року. З метою усунення виявлених порушень позивачу необхідно: забезпечити розробку проектної документації нам будівництво об'єкта та подання документа, що дає право на виконання будівельних робіт до 21 жовтня 2017 року.

Примірники акту, протоколу та припису, направлені відповідачу засобами поштового зв'язку.

За матеріалами перевірки по факту вчиненого правопорушення постановою по справі про адміністративне правопорушення № 12 від 20.11.2017 ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

В подальшому з метою виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого 21.08.2017 року, відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю з 19.02.2018 року по 02 березня 2018 року проведено позапланову перевірку.

За результатами перевірки складено акт № 16/14 від 02.03.2018 року, в якому зазначено, що під час проведення позапланової перевірки виконання законних вимог припису посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю від 21.08.2017 року ОСОБА_2, не виконав вимоги вищезазначеного припису, а саме: не надав документів, підтверджуючих факт виконання законних вимог зазначеного припису. Від пояснень та від підпису зазначеного акту відповідач відмовився.

За результатом проведеної перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 02.03.2018, в якому зазначено, що позивачем порушено абзац 4 пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 віл 23.05.2011 року. Відповідальність за встановлене правопорушення передбачена частиною 1 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з службовою запискою начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутської міської ради - управлінням містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" по АДРЕСА_1 для громадянина ОСОБА_2, не надавалися.

Вважаючи наявними підстави для знесення самочинно збудованої споруди поблизу будинку № АДРЕСА_1 Хмельницької області, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до пунктів 16-17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно з частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, об'єкти будівництва є самочинними у випадках наявності однієї із вказаних умов:

- збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

- збудовані або будуються без належно затвердженого проекту;

- збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому, випадки, у яких можливе постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва, визначені частинами 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України та статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Так, відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Згідно з частинами 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Отже, за змістом вказаних норм постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва може мати місце у разі:

- якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб;

- істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб;

- істотного порушення будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил судовому рішенню про знесення самочинного будівництва має передувати рішення суду, яким зобов'язано особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. При цьому, у вказаних випадках судове рішення про знесення самочинного будівництва може бути постановлено, якщо проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно статті 11 Закону України "Про будівельні норми" застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність.

Відповідачем здійснено будівництво без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без належно затвердженого проекту на будівництво, з використанням земельної ділянки, що не була відведена забудовнику, що вже саме по собі є порушенням будівельних та архітектурних норм.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельної ділянки на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Для вирішення питання про визнання права власності на самочинне будівництво ОСОБА_2 мають бути здійсненні визначені законом дії, у тому числі щодо відведення земельної ділянки та введення в експлуатацію об'єкта будівництва, що не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

Відповідно до змісту статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього і воно за рішенням суду підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Із пояснень представника позивача, та матеріалів справи вбачається, що позивач фактично відмовляється від проведення перебудови, не виконуючи приписи позивача.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011 року: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв з порушенням норм законодавства.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що відповідачем не доведена, а позивачем підтверджена правомірність заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, відсутні законодавчо визначені підстави для повернення позивачу сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок знести самочинно збудовану споруду поблизу будинку № АДРЕСА_1 Хмельницької області.

Судові витрати у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України між сторонами розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 лютого 2019 року.

Позивач:Виконавчий комітет Славутської міської ради (вул. Соборності, 7,Славута,Славутський район, Хмельницька область,30000 , код ЄДРПОУ - 23563639)
Відповідач:ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)

Головуючий суддя В.К. Блонський