Справа № 826/9666/16
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9666/16 Головуючий у 1 інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив скасувати наказ Міністерства юстиції України про припинення діяльності арбітражного керуючого № 1695/5 від 16.06.2016 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Скасовано наказ Міністерства юстиції України про припинення діяльності арбітражного керуючого № 1695/5 від 16.06.2016 р.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Міністерство юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято в порядку та на виконання вимог Закону, а тому він є правомірним. Також, зазначає, що на підтвердження вчасності повідомлення позивача про проведення засідання Дисциплінарної комісії Міністерство юстиції України може лише надати лист Міністерства юстиції України до арбітражного керуючого ОСОБА_6 від 12.05.2016 р. № 9.5-33/1124. Тобто, вихідна дата такого листа на 14 днів передує даті засідання Дисциплінарної комісії.

04 лютого 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 здійснював діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, виданого Міністерством юстиції України 19.02.2013 р. № 280/5.

Листом Міністерства юстиції України від 04.12.2015 р. № 21290-0-32-15/9.5 зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області провести позапланову перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 під час виконання ним повноважень керуючого санацією у справі про банкрутство ТОВ «Адамант» з питань, викладених у зверненні судді господарського суду Київської області Лутак Т. В. від 09.11.2015 р. № Б8/067-12/24.

В період з 15.04.2016 р. по 19.04.2016 р. Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6, на підставі звернення судді господарського суду Київської області Лутак Т.В. від 19.11.2015 р. №Б8/067-12/24, доручення Міністерства юстиції України від 29.02.2016 р. №9.5-32/259 «Щодо проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6.» під час виконання ним повноважень керуючого санацією ТОВ «Адамант» з питань, викладених у зазначеному зверненні.

За результатами перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 під час виконання повноважень керуючого санацією ТОВ «Адамант» складено довідку № 15/1 від 19.04.2016 р. та акт № 15/2 від 28.04.2016 р. у висновках якого зазначено порушення:

- абзацу другого частини шостої статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка діяла до 19.01.2013) (далі - Закон), щодо прийняття в господарське відання майна боржника та організації проведення його інвентаризації;

- абзацу третього частини шостої статті 17 Закону, щодо відкриття спеціального рахунку для проведення санації та розрахунків з кредиторами;

- абзацу п'ятого частини шостої статті 17 Закону, щодо організації ведення бухгалтерського і статистичного обліку та фінансової звітності;

- абзацу шостого частини шостої статті 17 Закону, відносно здійснення заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості перед боржником; від імені боржника заявлення позовів про стягнення заборгованості з дебіторів боржника, а також з осіб, які несуть з боржником відповідно до закону або договору субсидіарну (додаткову) чи солідарну відповідальність;

- абзацу дев'ятого частини шостої статті 17 Закону, щодо звітування перед комітетом кредиторів щодо послідовної реалізації плану санації;

- статті 4-5 та статті 115 Господарського процесуального кодексу України, щодо виконання рішень, ухвал та постанов суду, що набрали законної сили;

- частини першої статті 21 Закону, згідно якої за 15 днів до закінчення санації, а також за наявності підстав для дострокового припинення санації керуючий санацією зобов'язаний надати комітету кредиторів письмовий звіт та повідомити членів комітету кредиторів про час і місце проведення засідання комітету кредиторів.

12.06.2016 р. Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України внесено на розгляд на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання № 722.

Рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке оформлено протоколом № 47/05/16 від 26.05.2016 р., до позивача ОСОБА_6 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 722 від 12.05.2016 р.

Наказом Міністра юстиції України № 1260/5 від 28.04.2016 року видане позивачу свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1304 від 02.07.2013 року - анульоване.

Не погодившись із зазначеним наказом, позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання застосування до арбітражних керуючих дисциплінарних стягнень і анулювання свідоцтв регулюється положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ), Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за №1113/23645 (далі - Порядок №1284/5).

Так, п. 1.1 та п. 1.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5 (далі по тексту - Порядок), розробленого відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поширюється на всіх фізичних осіб, які отримали в установленому порядку свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Згідно п. 1.3. Порядку контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий), здійснює Міністерство Юстиції України як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. При цьому, Міністерство Юстиції України та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Порядок утворення при Міністерстві юстиції України, як державному органі з питань банкрутства Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), її завдання, функції та порядок діяльності визначає згадане вище Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 р. №81/5.

В силу пункту 2, 3 Положення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 р. (далі - Положення), у своїй діяльності дисциплінарна комісія керується Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а також наказами Міністерства Юстиції України.

Основними завданнями Комісії є здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірка організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

Частиною 2 та 3 статті 107 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII передбачено, що арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

В силу частин 5 та 6 статті 108 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII, рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Відповідно до ч. 1 статті 109 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII, дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У відповідності до пункту 7.1. Розділу 7 Порядку №1284/5, підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Пунктами 7.4. - 7.6. Розділу 7 Порядку №1284/5 передбачено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 112 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII, підставами для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

У відповідності до частин 1 - 3 статті 113 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ, у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Державний орган з питань банкрутства зобов'язаний не пізніше ніж на третій день повідомити арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про припинення його повноважень.

Як зазначалося, рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке оформлено протоколом № 47/05/16 від 26.05.2016 р., до позивача ОСОБА_6 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі подання № 722 від 12.05.2016 р.

Наказом Міністра юстиції України № 1260/5 від 28.04.2016 року видане позивачу свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1304 від 02.07.2013 року - анульоване.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не оскаржувалося рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.05.2016 року, оформлене протоколом №47/05/16, яким Дисциплінарна комісія вирішила застосувати до Арбітражного керуючого ОСОБА_6 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 722 від 12.05.2016 року.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем був застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення не передбачений чинним законодавством, оскільки, ч. 1 ст. 109 Закону, передбачено вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до арбітражного керуючого.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем, відповідно до вимог чинного законодавства України, приймається рішення саме про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) шляхом анулювання відповідного свідоцтва, повноваженнями щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого наділена Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Так, частиною 1 Статті 109 Закону встановлюються види дисциплінарних стягнень, що накладаються рішеннями дисциплінарної комісії: «дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)».

Накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відповідно до пункту 5 частини 1 статті 112 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ, є підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною 2 статті 109 Закону визначено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Частиною 2 статті 113 Закону встановлено, що Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис гро припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Так, рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) - ОСОБА_6 є рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, яке оформлене протоколом № 47/05/16 від 26.05.2016 р., що не оскаржувалось позивачем.

Оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України № 1260/5 від 28.04.2016 р. фактично виконано рішення Дисциплінарної комісії та, на виконання частини 2 статті 109 Закону, анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Отже, анулювання свідоцтва не є дисциплінарним стягненням, а є наслідком застосування дисциплінарного стягнення визначеного законом, вчинене на виконання рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України.

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем був застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення не передбачений чинним законодавством.

Міністерство юстиції України, як державний орган з питань банкрутства, не приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а лише виконує рішення Дисциплінарної комісії про накладення дисциплінарного стягнення, тобто, Міністерство юстиції України не приймає рішення про накладення або не накладення дисциплінарного стягнення на арбітражних керуючих.

Наведене в сукупності свідчить про те, що, прийнявши рішення від 26.05.2016 року, оформлене протоколом №47/05/16, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) направила до Міністерства юстиції України в порядок та строки, визначені діючим законодавством України, подання №722 від 12.05.2016 року про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), а Міністерство юстиції України, відповідно, видало оскаржуваний наказ №1695 від 16.06.2016 року (а.с.36).

Аналогічна правова позиція в частині оскарження наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за відсутності доказів оскарження рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) висловлена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №808/1500/16.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 26.05.2016 р. в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення, було порушено права позивача та не враховано всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Головне управління юстиції у Житомирській області у своєму акті № 15/2 від 28.04.2016 та Дисциплінарна комісія не доводять факту грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання своїх повноважень.

Однак, відповідно до витягу з протоколу № 47/05/16 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.05.2016 р., вирішено застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_6 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 772 від 12.05.2016 року, з урахуванням попереднього дисциплінарного стягнення, відповідно до частини 2 статті 109 Закону (а.с. 40-41).

Крім цього, матеріали справи містять висновок щодо відповідності акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6, згідно якого, акт перевірки відповідає вимогам законодавства з питань банкрутства (а.с.38,39). Вищевказані порушення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зафіксовані у цьому акті, позивачем не спростовано.

Таким чином, помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що Головне управління юстиції у Житомирській області у своєму акті № 15/2 від 28.04.2016 р. та Дисциплінарна комісія не доводять факту грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання своїх повноважень.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем запрошення на засідання було направлено простим листом лише 25.05.2016 р. колегією судів встановлено наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач, в порушення вимог п. 15 Положення № 81/5 не направив вчасно позивачу запрошення на засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яке відбулось 26.05.2016 р. та на якому розглядалось подання про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення.

Згідно частини першої пункту 15 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 січня 2013 року № 81/5 (далі - Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих № 81/5), на засідання Комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, запрошується арбітражний керуючий, стосовно якого розглядається таке питання, який має право давати додаткові пояснення по суті питання.

Відповідно до частини другої пункту 15 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих № 81/5, на засідання Комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, внесеного структурним підрозділом за результатом позапланової перевірки, підставою для проведення якої була заява або скарга фізичної або юридичної особи, може бути запрошений відповідний заявник або скаржник, який може давати додаткові пояснення по суті питання.

Комісія може прийняти рішення за відсутності заявника, скаржника або арбітражного керуючого, стосовно якого розглядаються подання про застосування дисциплінарного стягнення.

В силу п. 17 Положення, обговорення питань, що розглядаються під час засідання Комісії, і рішення, що приймаються Комісією, оформляються протоколом, який підписується усіма присутніми на засіданні членами Комісії протягом двох робочих днів після цього засідання Комісії.

Протокол засідання Комісії повинен містити перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Комісією рішення.

Згідно п.п. 24,25 вказаного Положення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення Комісія повинна враховувати ступінь вини арбітражного керуючого, тяжкість вчиненого ним проступку, а також, чи застосовувалися раніше до нього дисциплінарні стягнення.

За результатами розгляду питання порядку денного Комісія приймає рішення, зокрема, про: застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

Враховуючи вищевикладені норми Положення, колегія суддів не вбачає порушення прав позивача в частині несвоєвчасного повідомлення позивача - ОСОБА_6 про проведення засідання Дисциплінарної комісії, якщо таке мало місце.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції помилково скасовано наказ Міністерства юстиції України про припинення діяльності арбітражного керуючого № 1695/5 від 16.06.2016 р..

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_6, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.
Повний текст постанови виготовлено 18.02.2019 року.