Справа № 808/2135/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2019 року м. Дніпросправа № 808/2135/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року (суддя Лазаренко М.С.), ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, в адміністративній справі №808/2135/18 за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_3, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, як органу опіки та піклування, яка полягає у ненаданні дозволу ОСОБА_1 на відчуження (продаж) 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача, як орган опіки та піклування, розглянути заяву та надати дозвіл позивачу на відчуження (продаж) 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала на те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо ненадання дозволу на відчуження належній їй частини квартири, вона позбавлена права розпоряджатися своєю власністю. У квартирі дійсно зареєстрована неповнолітня особа - ОСОБА_6, проте дозволу на його реєстрацію позивач не надавала. Крім того, відчуження частини квартири не впливає на права неповнолітнього, оскільки здійснюється без зняття його з реєстрації.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить судове рішення скасувати та задовольнити позов та зазначає, що жоден нормативно - правовий акт, яким врегульовано діяльність відповідача, як органу опіки та піклування, не містить норми, яка дозволяла б останньому відмовити особі, яка не є батьком або матір'ю дитини, у вирішення питання щодо надання дозволу на продаж її майна, або залишити без розгляду звернення такої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що лише батьки (законні представники), відповідно до норм законодавства, можуть звертатись до органу опіки за дозволом. Відповідно, до районної адміністрації має надійти заява про дозвіл на відчуження частини житла саме від батьків дитини. Враховуючи, що орган опіки отримав заяву від неналежного заявника, підстав для її розгляду не було, але орган опіки надав роз'яснення щодо порядку звернення та умов розгляду питання, що у повній мірі свідчить про відсутність протиправної бездіяльності органу опіки.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2018 року у цивільній справі №334/2964/17 належить на праві власності 1/2 частина трикімнатної квартири АДРЕСА_1. У березні 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса з питанням щодо нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу вказаної квартири. Згідно листа № 04-42/3-4/1240 від 25 квітня 2018 року відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, нотаріус та позивач були проінформовані про те, що в квартирі, серед інших, зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 травня 2018 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про надання дозволу на відчуження 1/2 квартири, що їй належить, оскільки у квартирі зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_6. Листом від 14 травня 2018 року №Є-0408 відповідач відмовив у наданні відповідного дозволу, з посиланням на те, що з приводу надання дозволу на відчуження квартири до органу опіки та піклування можуть звернутися виключно батьки малолітньої дитини.

Позивач, не погодилась з бездіяльністю відповідача щодо ненадання вказаного дозволу, звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району діяла у межах законодавства, і підстави вважати бездіяльність відповідача, як органу опіки та піклування, щодо ненадання дозволу позивачу на відчуження (продаж) 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_3 у місті Запоріжжя неправомірною, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 18 названого Закону, органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Частиною 4 статті 177 Сімейного кодексу України передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866.

Відповідно до пункту 67 вказаного Порядку, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Вичерпний перелік підстав для відмови органом опіки і піклування у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна, наведено у частині 5 статті 177 Сімейного кодексу України.

Отже, необхідність отримання дозволу органу опіки і піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини обумовлена необхідністю гарантування збереження права дитини на житло та недопущення звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Поряд з цим, зазначеними нормами встановлено обов'язок отримання такого дозволу батьками або особами, які їх замінюють лише у відносинах з їхніми дітьми під час відчуження нерухомого мана, яке належить дітям або яким вони користуються.

Відповідно до довідки відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району від 25 квітня 2018 року №04-42/3-4/1240 за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані, серед інших ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно актового запису про народження №1187 від 17 жовтня 2014 року матір'ю малолітнього ОСОБА_6 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Доказів звернення вказаних осіб до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо надання дозволу на відчуження (продаж) належних позивачу 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_3 матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району безпосередньо батьки малотінього ОСОБА_6 не звертались, у відповідача були відсутні підстави для надання дозволу позивачу на відчуження (продаж) 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_3 у місті Запоріжжя, оскільки ОСОБА_1, в силу вищенаведених норм законодавства, не є особою, яка має право звертатися до органу опіки та піклування з такою заявою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району діяла у межах законодавства і підстави вважати бездіяльність відповідача, як органу опіки та піклування щодо ненадання дозволу позивачу на відчуження (продаж) 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_3 у місті Запоріжжя неправомірною відсутні.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 808/2135/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 січня 2019 року і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук