Справа № 523/9082/16
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.Одеса Справа № 523/9082/16

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Місце та час укладення судового рішення « 16:36», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 04.07.2018 р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Гайової Яни Анатоліївни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа державне підприємство «Укртранснафтапродукт» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2016р. товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» звернулося до суду з позовом до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Гайової Я.А., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа державне підприємство «Укртранснафтапродукт» про визнання протиправними дій щодо зупинення розгляду заяви ДП «Укртранснафтопродукт» щодо проведення державної реєстрації права оперативного управління; зобов'язання скасувати рішення про зупинення розгляду заяви ДП «Укртранснафтопродукт» щодо проведення державної реєстрації права оперативного управління №29616010 від 16.05.2016р.; зобов'язання відмовити ДП «Укртранснафтопродукт» у проведенні державної реєстрації права оперативного управління на майно, власником якого є ТОВ «Енергія і Газ Україна». /т.3 а.с.195-200/

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що державний реєстратор повинен був прийняти рішення не про зупинення розгляду заяви ДП «Укртранснафтопродукт», а про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки у заявника відсутні необхідні документи, передбачені чинним законодавством для проведення державної реєстрації права оперативного управління. Так, на момент звернення із заявою ДП «Укртранснафтопродукт», ТОВ «Енергія і Газ Україна» є законним власником спірного майна, і вказана діяльність державного реєстратора призвела до порушення прав та інтересів товариства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Енергія і Газ України» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код ЄДРПОУ - 34737717) 16.03.2007р., в процесі припинення не перебуває, видами діяльності якого є: Код КВЕД: 43.21 Електромонтажні роботи; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; 35.11 Виробництво електроенергії (основний); 35.12 Передача електроенергії; 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. /т.4 а.с.91-101/

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2016р. у справі №522/23126/15 накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, а саме: на вузол контейнерного типу комерційного обліку природного газу, ВРП-І10кВ, нежитлові будівлі енергоблоку - когенераційної установки по комбінованому виробництву теплової та електричної енергії з утилізацією атмосферного залишку вісбрекінгу загальною площею 3307,6кв.м, основною площею 2793,7кв.м, що належать ТОВ «Енергія і Газ Україна», фактичним власником якої є компанія «Емпсон Лімітед» («EMPSON LIMITED»), шляхом заборони розпорядження, продажу та передачі майнових прав щодо зазначеного майна, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, Шкодова гора, 1, 1/1. /т.1 а.с.10-15/

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2016р. у справі №522/23126/15, зазначене майно передано на відповідальне зберігання та оперативне управління Державі в особі ДП «Укртранснафтопродукт», що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. /т.1 а.с.16-21/

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.04.2016р. у справі №522/23126/15 роз'яснено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2016р. зобов'язано повноважних осіб, які є засновниками суб'єкта господарювання чи/або здійснюють організаційно-господарські, управлінські функції ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» та ТОВ «Енергія і Газ Україна», передати все арештоване нерухоме та рухоме майно, зокрема: вузол контейнерного типу комерційного обліку природного газу, ВРП-ПОкВ, нежитлові будівлі енергоблоку - когенераційної установки по комбінованому виробництву теплової та електричної енергії з утилізацією атмосферного залишку вісбрекінгу загальною площею - 3307,6кв.м, основною площею 2793,7кв.м, що належить ТОВ «Енергія і Газ Україна» (код ЄДРОУ 34737717), яке знаходиться на земельних ділянках, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1, 1/1, на відповідальне зберігання та оперативне управління - Державі, в особі ДП «Укртранснафтопродукт» (), що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. /т.1 а.с.59-60/

На підставі вищезазначених ухвал ДП «Укртранснафтопродукт» звернулося до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з заявою від 10.05.2016р. (реєстр. №16771473) про реєстрацію іншого речового права: а саме права оперативного управління на зазначене майно ТОВ «Енергія і Газ Україна» на користь ДП «Укртранснафтопродукт», до якої були додані вищевказані ухвали та акт прийому-передачі на відповідальне зберігання та оперативне управління вищевказаного майна. /т.1 а.с.136/

19.04.2016р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (справа №523/5239/16) заборонено проводити будь-які реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію речових прав на нерухоме та рухоме майно, що належить ТОВ «Енергія і Газ Україна» на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, буд. 1/1, а також заборонено будь-які дії, направлені на передачу майна товариства будь-якій іншій особі або підприємству незалежно від форми власності. /т.1 а.с.113-114/

16.05.2016р. під час розгляду заяви, поданої ДП «Укртранснафтопродукт» від 10.05.2016р. (реєстр. № 16771473) про реєстрацію іншого речового права: а саме права оперативного управління з урахуванням рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав від 19.04.2016р. №523/5239/16, прийнятого 21.04.2016р. за реєстраційним номером 16595824, державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради прийнято рішення про зупинення державної реєстрації іншого речового права (право оперативного управління на нерухоме майно), яке знаходиться на земельній ділянці розташованій за адресою: м. Одеса, вул.Шкодова гора, 1 та 1/1. /т.1 а.с.112/

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора про зупинення державної реєстрації іншого речового права, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову суду першої інстанції виходив з того, що оскільки на час розгляду заяви ДП «Укртранснафтопродукт» від 10.05.2016р. про реєстрацію права оперативного управління, було наявне рішення суду щодо заборони вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, тому державний реєстратор правомірно зупинив проведення державної реєстрації прав відповідно до вимог ч.1 ст.25 Закону України №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 КАС України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак лише формальна участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно з ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 13 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

При розгляді спору, пов'язаного з витребуванням майна з чужого незаконного володіння та визнання права управління за особою на майно, суд надає оцінку правомірності набуття прав на майно, в тому числі його реєстрації, тощо, отже оскарження реєстраційних дій, пов'язаних з майном є похідними вимогами від вимог у приватноправових спорах, які розглядаються в господарському судочинстві, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 19 КАС України такі вимоги не підлягають розгляду адміністративним судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як вбачається з матеріалів справи, спір, що розглядається в цій справі, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, так як при здійсненні дій щодо реєстрації права на оперативне управління майном реєстратор не мав публічно-правових відносин саме з позивачем, а оскаржувані дії стосувались реєстрації права оперативного управління спірним майном іншою особою.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини пов'язані із фактичним оскарженням позивачем права управління державою в особі державного підприємства «Укртранснафтопродукт» об'єктом нерухомого майна, наявністю кримінального провадження стосовно майна спірного об'єкту, суд приходить до висновку, що спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ГПК з урахуванням особливостей складу учасників судочинства та положень ст.1 ГПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18.01.2019р. у справі №826/2685815.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи порушив норми процесуального права, в порядку п.1 ч.1 ст.238, ч.1 ст.319 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року скасувати.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Гайової Яни Анатоліївни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа Державне підприємство «Укртранснафтапродукт» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу право звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.