Справа № 540/271/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

21 лютого 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/271/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання незаконним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) 11.02.2019р. звернувся до суду з адміністративним позовом Служби безпеки України, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обовязки голови Служби безпеки України від 18.01.2019 року № 013 «Про зміни в штатах Служби безпеки України та організаційні заходи» в частині скорочення посади консультанта начальника управління (військове звання полковник), що зазначено в додатку до цього наказу. Також позивач просить встановити відповідачу місячний термін для надання суду звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою від 13.02.2019р. позовну заяву залишено без руху та установлено позивачу строк для усунення її недоліків.

18.02.2019р. на виконання ухвали суду позивачем подано: заяву про усунення недоліків позовної заяви, квитанцію №30 від 15.02.2019р. на суму 695,00 грн., квитанцію №73 від 05.02.2019р. на суму 577,00 грн., позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами, за змістом якої позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обовязки голови Служби безпеки України від 18.01.2019 року № 013 «Про зміни в штатах Служби безпеки України та організаційні заходи» в частині скорочення посади консультанта начальника управління (військове звання полковник), визнати незаконним і скасувати наказ тимчасово виконуючого обовязки начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.01.2019р. №40-ос, визнати незаконним і скасувати наказ начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 12.02.2019р. №56-ос, визнати бездіяльність (дії) та протиправну діяльність Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо видання незаконних та протиправних наказів від 18.01.2019 року № 013, від 29.01.2019р. №40-ос, від 12.02.2019р. №56-ос, стягнути з Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. в рівних частинах по 25 000,00 грн. з кожного з відповідачів. Заява про усунення недоліків містить клопотання про відстрочення або звільнення його від сплати судового збору, мотивоване матеріальним становищем позивача, виплату йому грошового забезпечення не в повному обсязі, знаходженням в різних судових інстанціях близько 10 адміністративних справ, що потребує значних матеріальних ресурсів на покриття витрат, повязаних із прибуттям до суду та витрат на правову допомогу. Також у цій заяві позивач зазначає, що ним надаються докази (квитанції) про сплату судового збору за подання немайнової та майнової вимоги.

Перевіривши матеріали позовної заяви, надані позивачем процесуальні документи, оцінивши наведені ним доводи, суд приходить до наступного.

Ухвалою від 13.02.2019р. позовну заяву залишено без руху та установлено позивачу строк для усунення її недоліків, а саме для надання до суду документу про сплату судового збору в конкретно визначеній сумі 768,40 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також надання власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. В частині надання власного письмового підтвердження позивачем виконанна вимога ухвали. Щодо надання документу про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд зазначає наступне. Необхідність сплати позивачем судового збору мотивована тим, що позовною вимогою у даній справі є визнання незаконним та скасування наказу, при цьому позивачем не заявляються вимоги щодо стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. При цьому суд виходив із того, що пільги щодо сплати судового збору закріплені у ст.5 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, п.1 ч.1 ст.5 вказаного Закону передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Такі самі висновки щодо застосування норм п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у аналогічних обставинах викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 червня 2018 року у справі №804/7195/16, у постанові від 06 грудня 2018 року у справі №823/1084/16, у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 280/521/16-ц, у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 243/9232/17.

Позивачем замість сплати судового збору в сумі 768,40 грн. надано дві квитанції про сплату судового збору, а саме квитанцію №30 від 15.02.2019р. на суму 695,00 грн. та квитанцію №73 від 05.02.2019р. на суму 577,00 грн.

При цьому слід врахувати, що квитанцію №73 від 05.02.2019р. на суму 577,00 грн. неможливо розглядати як таку, що подана на виконання вимог ухвали від 13.02.2019р., оскільки за цією квитанцією кошти сплачені раніше, ніж прийнята сама ухвала.

У той же час сума судового збору за квитанцією №30 від 15.02.2019р. - 695,00 грн., менша, ніж сума судового збору, який належало сплатити відповідно до ухвали суду від 13.02.2019р., а саме 768,40 грн.

Отже, недоліки позовної заяви залишились не усунутими, позивачем не доплачено 73,40 грн.

Також слід зазначити, що позивачем подано змінену позовну заяву, відповідно до якої замість однієї позовної вимоги немайнового характеру, ним заявлено вже три позовні вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру в розмірі 50 000,00 грн.

Зі змісту позовної заяви, позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами та доданих до них документів не вбачається, що заявлені позивачем позовні вимоги стосуються стягнення заробітної плати або поновлення на роботі.

Згідно ст.47 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч.10 ст.169 КАС України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України від 08.07.2011р. №3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI).

Згідно абз.3 ч.2, ч.3 ст.6 Закону №3674-VI у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У новій редакції позовної заяви позивач, окрім раніше оскарженого наказу тимчасово виконуючого обовязки голови Служби безпеки України від 18.01.2019 року № 013, просить також визнати незаконними і скасувати накази тимчасово виконуючого обовязки начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.01.2019р. №40-ос, начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 12.02.2019р. №56-ос та стягнути з Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. в рівних частинах по 25 000,00 грн. з кожного з відповідачів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позивачу перед подачею позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами слід було сплатити судовий збір у загальній сумі 2 378,60 грн., а саме: по 768,40 грн. за кожну з двох нових позовних вимог немайнового характеру та 768,40 грн. за позовну вимогу майнового характеру (один відсоток від 50 000,00 грн. становить 500 грн., ставка судового збору за заявлену фізичною особою майнову вимогу не може становити менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768,40 грн.), а також недоплачений судовий збір за одну первісну немайнову вимогу в сумі 73,40 грн.

При цьому суд не може вирішити клопотання позивача про звільнення від сплати або відстрочення сплати судового збору, зважаючи на викладене.

За змістом ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Статтею 8 Закону №3674-VI установлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення у справі «ОСОБА_2 проти України» від 30.05.2013, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05, рішення від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява №15123/03).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), виключно відповідно до КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, суд вправі звільнити позивача від сплати судового збору або відстрочити чи розстрочити його сплату відповідно до закону та за наявності обґрунтованих підстав.

Підстави звільнення від сплати судового збору або відстрочення (розстрочення) сплати судового збору визначені ст.133 КАС України та ст.8 Закону №3674-VI.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Позивач вказує таку підставу, як його скрутний майновий стан, а саме виплату йому грошового забезпечення не в повному обсязі, знаходженням в різних судових інстанціях близько 10 адміністративних справ, що потребує значних матеріальних ресурсів на покриття витрат, повязаних із прибуттям до суду та витрат на правову допомогу.

У той же час, ним не подано жодного доказу на існування цієї підстави, яка б давала суду законне право застосувати приписи ст.133 КАС України та ст.8 Закону №3674-VI.

На думку суду, повернення первісної позовної заяви у звязку з невиконанням в повному обсязі ухвали суду від 13.02.2019р. з урахуванням того, що ним подано позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами (яка відповідно до вимог процесуального закону також підлягає залишенню без руху), буде становити втручання у його право на доступ до суду.

Статтею 121 КАС України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Задля забезпечення права позивача на доступ до суду, яке гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність продовження позивачу процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви й виконання ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 13.02.2019р., для чого йому слід доплатити судовий збір в сумі 73,40 грн.

Також з вищенаведених міркувань слід залишити без руху на підставі ч.10 ст.169 КАС України подану ОСОБА_1 18.02.2019р. позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами для усунення її недоліків, для чого позивачу слід:

- або сплатити судовий збір в сумі 1 728,20 грн. (2 305,20 грн., які підлягали сплаті за вирахуванням 577,00 грн., сплачених за квитанцією №73 від 05.02.2019р.);

- або надати до суду докази на підтвердження наявності передбачених ст.133 КАС України та ст.8 Закону №3674-VI підстав звільнення від сплати або відстрочення (розстрочення) сплати судового збору (документи, які містять відомості про отримані позивачем доходи за попередній календарний рік, про судові справи за його участю та суми сплачених ним при їх розгляді судових витрат, тощо), які нададуть суду змогу вирішити заявлене позивачем клопотання.

У разі неможливості виконати вимоги цієї ухвали у встановлений судом строк, позивач вправі заявити клопотання про продовження цього строку.

Керуючись ст.ст. 121, 169 КАС України, -

ухвалив:

Продовжити установлений ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року строк для усунення недоліків позовної заяви від 11 лютого 2018 року на десять днів з дня отримання даної ухвали.

Позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами від 18 лютого 2019 року залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення її недоліків десять днів з дня отримання даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/271/19 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Суддя Пекний А.С.