Справа № 520/9364/18
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р. № 520/9364/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кравчені Т.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС України про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення винесено всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що податкове повідомлення-рішення є правомірним та прийнятим з дотриманням вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Харківгаз» з питання нарахування та сплати екологічного податку з викидів забруднюючих речовин «метану» за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2017 року, по результатам якої було складено акт №52/28-10-50-12-08/03359500 від 25.09.2018.

Вказаним актом перевірки було встановлено порушення ПАТ «Харківгаз» п. 240.1 ст. 240, п.п. 242.1.1, п. 242.1, ст. 242, ст. 243, п. 249.1, п. 249.2, п. 249.3 ст. 249 Податкового Кодексу України, в результаті чого було встановлено заниження екологічного податку на загальну суму 7225483,12 грн. за період з 01.07.2015 по 30.06.2017.

На підставі акту перевірки №52/28-10-50-12-08/03359500 від 25.09.2018 відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.10.2018 № на загальну суму 9031853,90 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням за платежем екологічний податок на суму 7225483,12 грн., за штрафними санкціями на суму 1806370,78 грн.

Суд зазначає, що відносини в галузі охорони атмосферного повітря регулюються Законом України від 16.10.1992 року № 2707-ХП «Про охорону атмосферного повітря», Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими нормативно-правовими актами

Державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади (ст. 28 Закону України від 16.10.1992 року №2707-ХІІ «Про охорону атмосферного повітря».

Порядок здійснення державного контролю у галузі охорони атмосферного повітря визначається відповідно до закону.

Згідно ст. 31 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», державному обліку в галузі охорони атмосферного повітря підлягають: об'єкти, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей та на стан атмосферного повітря; види та обсяги забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря; види і ступені впливу фізичних та біологічних факторів на стан атмосферного повітря.

Державний облік у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється за єдиною системою у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 31 Закону України №2707 Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову від 13 грудня 2001 №1655 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря». Цей Порядок визначає єдину систему ведення в галузі охорони атмосферного повітря державного обліку об'єктів (підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності), які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і на стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів.

Частиною 3 вищенаведеного Порядку встановлено, що державний облік включає: взяття на облік об'єктів, які справляють шкідливий вплив; ведення на об'єктах первинного обліку стаціонарних джерел, які справляють шкідливий вплив; складення державної статистичної звітності в галузі охорони атмосферного повітря стаціонарними та пересувними джерелами, які справляють шкідливий вплив; проведення інвентаризації викидів та обсягів забруднюючих речовин на зазначених об'єктах.

Взяття на державний облік об'єктів, які справляють шкідливий вплив, здійснює Мінприроди за критеріями, встановленими цим Міністерством за погодженням з Держстатом.

В доповнення до Постанови №1655 затверджено Наказ Державного комітету статистики України від 20 жовтня 2008 року №396 Про затвердження Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень про охорону атмосферного повітря №2-ТП (повітря) "Звіт про охорону атмосферного повітря" (річна) та №2-ТП (повітря) "Звіт про охорону атмосферного повітря" (квартальна), яка встановлює порядок заповнення форм державних статистичних спостережень про охорону атмосферного повітря.

У статистичній звітності відображається кількість забруднювальних речовин які викинуто в атмосферне повітря окремо за речовинами та групами речовин.

Згідно пп. 14.1.57 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Відповідно пп. 240.1.1 п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України, платниками екологічного податку є субєкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, зокрема викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними, джерелами забруднення.

Підпунктом 242.1.1 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України визначено обєкт та базу оподаткування по екологічному податку, що справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, зокрема, обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Згідно із п. 249.3 ст. 249 Податкового кодексу України екологічний податок справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, обчислюються платниками - податки самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів викидів та ставок податку. Тобто, на підстав, фактичних обсягів викидів забруднюючих речовин протягом звітного кварталу.

Відповідно до ст. 1 Закону України №2707, забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Перелік забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення визначено нормою п. 243.1 ст. 243 Податкового кодексу України, зокрема до складу якого увійшли забруднюючі речовині «вуглеводні» та «тверді речовини». Перелік цих забруднюючих речовин затверджений накази Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.03.2002 №104 «Про затвердженій Переліку речовин, які входять до «твердих речовин» та «вуглеводнів» і за викиди яких справляється збір», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №322/6610.

Зазначене також підтверджено листом Міністерства екології та природних ресурсів України від 23.10.2017 №19018/9 (вх. Офісу ВПП ДФС №19018/9).

В переліку забруднюючих речовин в розділі «вуглеводні» даного наказу, визначено «забруднююча речовина - Метан - основна частина природного газу (СН4)».

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Діяльність ПАТ «Харківгаз» - регулюється Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Розподіл природного газу через місцеві (локальні) трубопроводи -» господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам.

Природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм).

Природний газ - суміш газів, що утворилася в надрах землі при анаеробному розкладанні органічних речовин. Як правило, це суміш газоподібних вуглеводнів/метану (96%-97,6%), етану (1,24%- 1,88%), пропану (0,30%-0,57%), бутану(0,04%-0,083%) тощо/, що утворюється в земній корі та широко використовується як високоекономічне паливо на електростанціях, у чорній та кольоровій металургії, цементовій та скляній промисловості, у процесі виробництва будматеріалів та для комунально-побутових потреб, а також як сировина для отримання багатьох органічних сполук.

Відповідно до переліку виробничих та технологічних процесів, технологічного устаткування (установок) (додаток 1 Інструкції №396), у розділі 1 форми №2-ТП (повітря) (річна) та №2-ТП (повітря) (квартальна) визначаються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря для виробничих та технологічних процесів, технологічного устаткування (установок), де окрім іншого визначені мережі розподілу газу (310601 - трубопроводи, 310602 - трубопровідні компресорні станції, 310603 - мережі розподілення).

Коди і найменування забруднюючої речовини відображаються у формі №2-ТП (повітря) (річна) та №2-ТП (повітря) (квартальна) згідно з додатком 2 Інструкції №396, де за кодом 12000 визначено метан.

Визнання метану забруднюючою речовиною підтверджується також Протоколом від 21.05.2003 «Про реєстри викидів і перенесення забруднювачів» (ратифікований Україною 03.02.2016, далі - Протокол), де метан визнано забруднювачем, який є шкідливим для навколишнього середовища або для здоровя людини через свої властивості та в результаті їх потрапляння у навколишнє середовище та встановлено граничні значення викидів в атмосферне повітря, які може здійснювати власник або оператор кожного конкретного обєкта на території країни (Додаток 2 Протоколу).

ПАТ «Харківгаз» надає до регіонального управління статистики статистичну звітність 2-ТП (повітря), у якій окрім іншого зазначає викиди метану.

Перелік забруднювальних речовин та парникових газів заповнюється згідно додатку 2 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень про охорону атмосферного повітря 2-ТП (повітря - річна).

В ході проведення перевірки встановлено наступне.

За технологією діяльності з розподілу природного газу у Оператора виникають виробничо- технологічні витрати та втрати природного газу, граничні річні обсяги яких розраховуються відповідно до Методик, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року №264, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 липня 2003 за №570/7891, підлягають затвердженню Міністерством енергетики та вугільної промисловості України відповідно до його наказу від 23.11.2011 №737, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2011 року за №1361/20099. Відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (затверджено наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року №264) та згідно п.6 Кодекс газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної Комісії , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року №1379/27824, визначено: виробничо-технологічні втрати газу - це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - граничний витік газу, під час якого ще можливо забезпечити надійне функціонування та умовну нормативну герметичність газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, приладів тощо. Крім того, до виробничо-технологічних втрат належить об'єм витоку газу під час технічного обслуговування, поточного ремонту заміни арматури, приладів, обладнання, що використовує газ, і з'єднувальних деталей, який не перевищує норм, установлених чинними нормативними документами.

Виробничо-технологічні витрати газу - це газ, що витрачається під час виконання комплексу робіт, пов'язаних з введенням в експлуатацію новозбудованих, реконструйованих або капітально відремонтованих об'єктів системи газопостачання та на опалення газорегуляторних пунктів та іншого газорегуляторного обладнання.

До виробничо-технологічних витрат газу належать витрати газу під час врізування або підключення новозбудованих, або після капітального ремонту, або реконструйованих газопроводів, об'єктів системи газопостачання житлових та громадських будівель, промислових підприємств тощо, а також у разі виконання пусконалагоджувальних робіт на них та витрати газу на опалення газорегуляторних пунктів та іншого газорегуляторного обладнання.

ПАТ «Харківгаз» у перевіряємому періоді здійснювало діяльність з транспортування природного газу, газу (метану) вугільних родовищ та постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ згідно виданих ліцензій на постачання та транспортування природного газу

Балансування обсягів газу - це здійснення відповідних заходів, що впливають на співвідношення обсягів, які надійшли до системи магістральних газопроводів, і обсягів газу, розподілених та поставлених споживачам, що забезпечують у газотранспортній системі тиск, який не загрожує безпеці та експлуатаційній ефективності системи.

Не існує прямого зв'язку між обсягами споживання газу і ВТВ. Набагато більше обсяги ВТВ залежать від протяжності та технічного стану розподільних мереж, кількості газорегулюючого обладнання, кількості обладнання і навіть віку приладів обліку, встановлених у споживачів.

Первинними даними для визначення граничних обсягів виробничо-технологічних витрат газу є такі: назва елементу (дільниці) мережі; газопровід - умовний прохід (діаметр) дільниці, її протяжність, тиск та температура газу на дільниці, густина газу; ГРП - кількість; газове обладнання та прилади квартир житлових будинків і подібних об'єктів комунально-побутових (невиробничого призначення) та бюджетних організацій (кількість: плит газових, апаратів водонагрівальних проточних, газових опалювальних приладів); технологічні процеси.

Технологічні втрати газу газотранспортуючої організації по своїй структурі складаються з витрати газу для забезпечення роботи газорозподільних мереж, а також ремонти і усунення аварій: Щорічно при експлуатації газорозподільної системи використовується певний обсяг газу. Це ресурс, необхідний для забезпечення безперебійної та безаварійної роботи газових мереж. Йдеться про обсяги, які необхідні для проведення регламентних робіт з обладнанням (регулювання, обслуговування і т.д.). Це виконання продувок і заповнень мережі з метою безпечного виконання ремонтних робіт, а так само проведення ремонтів.

Бухгалтерський облік надходження обсягів газу до ГРМ та його розподіл ведеться позивачем у кількісних та вартісних (гривнях) показниках відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку.

Виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати природного газу розраховані згідно з Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 30.05.2003 №264 «Про затвердження Методик визначених питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №570/7891 та Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.10.2003 №595 «Про затвердження Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разу неприведення обєму газу до стандартних умов», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за №1224/8545.

Суд зазначає, що інформації щодо списаних на ВТВ та нормовані втрати в бухгалтерському обліку послуг балансування обсягів природного газу, придбаних від ПАТ «Укртрансгаз» підприємством ПАТ «Харківгаз» не надано.

Відповідно розділу XII Кодексу газорозподільних систем балансування об'ємів (обсягів) природного газу, що подається в газорозподільну систему та розподіляється і передається з ГРМ за певний період, забезпечується Оператором ГРМ та включає: фізичне балансування ГРМ; комерційне балансування ГРМ.

Фізичне балансування ГРМ є комплексом технічних і технологічних заходів, які вживаються Оператором ГРМ для утримання тиску природного газу в ГРМ на рівні, необхідному для безпечного й ефективного розподілу природного газу. Головною метою фізичного балансування є врівноваження кількості газу, що подається в ГРМ, з кількістю газу, що розподіляється та передається з ГРМ.

Комерційним балансуванням ГРМ є встановлення на підставі документально оформлених даних відповідності між фактичним об'ємом (обсягом) надходження природного газу в ГРМ за відповідний період та фактичним об'ємом (обсягом) розподіленого і переданого за цей період природного газу з ГРМ з урахуванням об'єму (обсягу) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, понесених Оператором ГРМ протягом цього періоду, зокрема для забезпечення фізичного балансування.

Різниця між об'ємом (обсягом) надходження природного газу в ГРМ протягом місяця (календарного року) і об'ємом (обсягом) природного газу, який розподілений по підключених до/через ГРМ об'єктів споживачів та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду, - є об'ємом (обсягом) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, понесених Оператором ГРМ протягом зазначеного періоду.

Природний газ отриманий згідно актів надання послуг балансування обсягів природного газу, використано для виробничо-технологічних витрат та виробничо-технологічних втрат, відповідно до реєстрів споживання природного газу по ПАТ «Харківгаз» закупленого згідно з укладеними договорами на надання послуг балансування обсягів природного газу з ПАТ «Укртрансгаз» та його надходження підтверджено актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до договору від 17.12.2015 №-09/15-553.

Згідно наказу Міністерства палива та енергетики України №264 від 30.05.2003 "Про затвердження методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами", виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - це граничний витік газу, під час якого ще можливо забезпечити надійне функціонування та умовну нормативну герметичність газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, приладів тощо. Крім того, до виробничо-технологічних втрат належить об'єм витоку газу під час технічного обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, що використовує газ, і з'єднувальних деталей який не перевищує норм, установлених чинними нормативними документами.

Виробничо-технологічні витрати газу - це газ, що витрачається під час виконання комплексу робіт, пов'язаних з введенням в експлуатацію новозбудованих, реконструйованих або капітально відремонтованих об'єктів системи газопостачання та на опалення газорегуляторних пунктів та іншого газорегуляторного обладнання. Крім того, до виробничо-технологічних витрат газу належать витрати газу під час врізування або підключення новозбудованих, або після капітального ремонту, або реконструйованих газопроводів, об'єктів системи газопостачання житлових та громадських будівель, промислових підприємств тощо, а також у разі виконання пусконалагоджувальних робіт на них та витрати газу на опалення газорегуляторних пунктів та іншого газорегуляторного обладнання.

В ході перевірки позивачу були надано запити (від 01.11.2017 №56370/10/28-10-50-12-15, від 31.07.2018 №32034/10/28-10-50-12-15, від 14.09.2018 №38523/10/28-10-50-12-15, від 118.09.2018 №38859/10/28-10-50-12-15) щодо надання підтверджуючих документів використання отриманого природного газу ПАТ «Харківгаз», листами від 31.07.18 №kh01.2-ЛВ-14764-0718, від 08.08.18 №kh01.2-ЛВ-15172-0818, 17.09.18 №kh01.2-ЛВ-16951-0918, 19.09.18 №kh01.2-СЛ-17093-0918, відмовлено в наданні підтверджуючих документів щодо розподілу отриманого природного газу згідно наказу Міністерства палива та енергетики України №264 від 30.05.2003 "Про затвердження методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами" та Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.10.2003 №595 «Про затвердження Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разу неприведення обєму газу до стандартних умов», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за №1224/8545.

Зведена інформація щодо обсягів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 по ПАТ «Харківгаз» наведена у додатку 2 до акту перевірки.

Відповідно до п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України, платниками екологічного податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення.

Відповідно до п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України, об'єктом та базою оподаткування екологічним податком є обсяги та викиди забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Нормою пп. 14.1.230. п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, визначено поняття терміну «стаціонарне джерело забруднення», це - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти.

Враховуючи, що обсяги емісії метану, як забруднювача, здійснюються елементами газового господарства підприємства: трубопроводами, газовим обладнанням та газовими приладами, які по свої природі є «дифузними джерелами», та у відповідності з п. 9.ст. 2 Протоколу про реєстри викидів і перенесення забруднювачів від 21.05.2003 про недоцільність звітності для кожного такого окремого джерела, розрахунок екологічного податку виконано для стаціонарного (дифузного) джерела - підприємства в цілому.

Пунктом 1 статті 243 Податкового кодексу України передбачено ставки податку за викиди в атмосферне повітря окремих забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, в т.ч. таких забруднюючих речовин як «вуглеводні» та «тверді речовини».

Забруднюючі речовини визначені Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.03.2002 №104 «Про затвердження Переліку речовин, які входять до «твердих речовин» та і «вуглеводнів» і за викиди яких справляється збір» (Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №322/6610).

В переліку забруднюючих речовин в розділі «вуглеводнів» даного Наказу, зазначено забруднюючі речовини: метан, етан, пропан, бутан, пентан.

Платниками екологічного податку фактичні обсяги за кожним видом забруднюючої речовини визначаються самостійно в тоннах.

Стосовно віднесення до переліку забруднюючих речовин метану, а також порядку розрахунку вмісту метану у складі природного газу Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було направлено запит до Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності Міністерства екології та природних ресурсів України від 03.10.2017 №8677/9/28-10-45-30-05.

Згідно відповіді Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності Міністерства екології та природних ресурсів України, що надійшло на адресу Державної фіскальної служби України листом за вихідним №7/3892-17 від 23.10.2017, метан віднесено до переліку речовин, які входять до «вуглеводнів» відповідно до Переліку речовин, які входять до «твердих речовин» та «вуглеводнів», і, за викиди яких справляється збір, затвердженого наказом Міністерства екологи та природних ресурсів України від 14.03.2002 №104 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №322/6610.

Природний газ - суміш газів, що утворилася в надрах землі при анаеробному розкладанні органічних речовин. Як правило, це суміш газоподібних вуглеводнів (метану (96%-97,6%), етану у (1,24%-1,88%), пропану (0,30%-0,57%), бутану(0,04%-0,083%) тощо), що утворюється в земній корі та широко використовується як високоекономічне паливо на електростанціях, у чорній та кольоровій металургії, цементовій та скляній промисловості, у процесі виробництва будматеріалів та для комунально-побутових потреб, а також як сировина для отримання багатьох органічних сполук.

Згідно із підрозділом «Газорозподільні мережі» розділу VIII «газова промисловість збірника показника емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами» (том І, Український науковий центр технічної екології, Донецьк - 2004), втрати газу - це газ, який втрачається при його транспортуванні газопроводами, наприклад, через негерметичність обладнання та арматури, а втрати природного газу є викидами в атмосферу, зокрема і ті, що пов'язані із виконанням певного виду робіт.

Викиди природного газу в атмосферне повітря слід розглядати як викиди метану, оскільки природний газ на 96-98% складається з метану.

Згідно пункту 249.2. статті 249 Податкового кодексу України, у разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини.

З урахуванням вищенаведеного, інформації наданої Департаментом екологічної безпеки та добровільно-ліцензійної діяльності Міністерства екології та природних ресурсів України листом від 23.10.2017 №7/3892-17, ПАТ «Харківгаз», як оператор газорозподільних мереж, що придбаває природний газ для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат, а також послуги балансування обсягів природного газу, зобов'язане нараховувати та сплачувати екологічний податок з викидів метану в атмосферне повітря, оскільки такий газ не споживається кінцевими споживачами, а обсяги такого газу (метану) фактично є викидами в атмосферне повітря.

Згідно із п. 249.3 ст. 249 Податкового кодексу України, суми екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, обчислюються платниками податку самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів викидів та ставок податку.

З метою розрахунку фактичних обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: яким чином та на підставі яких первинних документів встановлюються такі обєми, Офісом ВПП було направлено запит до Міністерства екології та природних ресурсів від 12.12.2017 №11211/9/28-10-14-11.

Листом від 22.01.2018 №1398/9 Міністерство екології та природних ресурсів повідомило Офіс ВПП, що фактичні обсяги забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами визначаються субєктами господарювання відповідно до затверджених в установленому порядку Методик та питомих викидів.

Тобто, інструментально зазначені викиди не виміряються.

Також, від Міністерства енергетики та вугільної промисловості отримано зведені розрахунки плануємих виробничо-технологічних витрат та втрат природного газу за 2014-2016 роки, які розраховані у відповідності до Методик №264 та №595.

Відповідно зазначених зведених розрахунків загальний обсяг виробничо-технологічних втрат та витрат підприємства складається з таких складових: обсяги газу, що втрачаються за умовної нормативної герметичності газопроводів, зєднувальних деталей, арматури, компенсаторів; обсяги газу, що втрачаються за умови нормативної герметичності газового обладнання та приладів ГРП,БК ГРП,ШРП,ДКРТ; обєми газу, що втрачаються за умови нормативної герметичності газового обладнання, приладів, квартир житлових будинків і подібних обєктів комунально-побутових і бюджетних організацій; обсяги газу, що втрачаються під час вимірювання побутовими лічильниками в разі не приведення обєму газу до стандартних умов.

Та плануємих витрат на виконання певного комплексу робіт, зокрема, повязаних із введенням в експлуатацію новозбудованих, реконструйованих або капітально відремонтованих газопроводів; налагоджування газового обладнання при пусконалагоджувальних роботах після будівництва, капітального ремонту, реконструкції, продування та заповнення газопроводів газом при профілактичних роботах.

Крім того, на запит Офісу великих платників податків ДФС (вих. № 9230/9/28-10-45-30 від 19.10.2017), Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 06.11.2017 № 11581/16/7-17 (вх. Офісу № 20261/9 від 07.11.2017) надано інформацію про розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу газорозподільними підприємствами на 2015 - 2016 роки, дані додатку 2 Форми №4-нкре-газ (квартальна) «Звітні та розрахункові дані про ліцензовану діяльність субєктів господарської діяльності з транспортування, зберігання, розподілу природного газу та його постачання за регульованим тарифом», наданих ліцензіатами фактичний обсяг виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано жодного первинного документу щодо напрямків використання природного газу, окрім обсягів газу, що втрачаються під час вимірювання побутовими лічильниками в разі не приведення обєму газу до стандартних умов розрахунки обсягів викидів забруднюючих речовин від неконтрольованої емісії метану на Дифузійних джерелах виконані на підставі матеріалів, наданих НКРЕ, Зведених розрахунків плануємих виробничо-технологічних втрат із застосуванням Методики №264 та 595 суд зазначає наступне.

Загальний обсяг фактично використаного природного газу на ВТВ ПАТ «Харківгаз» відповідно до інформації, яка надана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 06.11.2017 №11581/16/7-17 (вх. Офісу №20261/9 від 07.11.2017) складає: 2015 - 65886,2 тис. м. куб; 2016 - 49835,4 тис. м. куб; 2017 - 53285,0 тис. м. куб.

За даними перевірки встановлено, що фактичний обсяг використаного природного газу на ВТВ ПАТ "Харківгаз" складає: 2015 - 65933,203 тис. м. куб; 2016 - 48 278,0 тис. м. куб; 6 місяців 2017 - 17717,743 тис. м. куб.

Обсяги виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 по ПАТ «Харківкгаз» складають 115014,393 тис. куб. м. газу.

Враховуючи вищевикладене, придбаний природний газ за переліченими вище договорами використовувався на виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні втрати є витратами природного газу, у відповідності до ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», дані втрати (витрати) є викидами та обєктом оподаткування екологічним податком.

Джерело викиду, згідно із Законом України «Про охорону атмосферного повітря» - обєкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб, тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Природний газ - суміш газів, що утворилася в надрах землі при анаеробному розкладанні органічних речовин. Як правило, це суміш газоподібних вуглеводнів (метану (96%-97,6%), етану (1,24%-1,88%), пропану (0,30%-0,57%), бутану(0,04%-0,083%) тощо), що утворюється в земній корі та широко використовується як високоекономічне паливо на електростанціях, у чорній та кольоровій металургії, цементовій та скляній промисловості, у процесі виробництва будматеріалів та для комунально-побутових потреб, а також як сировина для отримання багатьох органічних сполук.

На підставі паспортів фізико-хімічних показників природного газу, наданих до перевірки, визначено середній відсоток метану, та густина метану за перевіряємий період (додаток №4 до першого примірника акта перевірки). Розрахунок екологічного податку з викидів забруднюючих речовин в частині використання газу на виробничо-технологічні втрати та витрати за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2017 року, наведено у додатку №4 до першого примірника акта перевірки.

Відповідно до пп. 240.1.1 п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України платниками екологічного податку є субєкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, зокрема викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення.

Відповідно до п.п 14.1.230 Податкового кодексу України - стаціонарне джерело забруднення - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти.

Підпунктом 242.1.1 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями визначено обєкт та базу оподаткування по екологічному податку, що справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, зокрема, обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Відповідно п. 249.2 ст. 249 Податкового кодексу України, у разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини.

Згідно із п. 249.3 ст. 249 Податкового кодексу України суми екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, обчислюються платниками податку самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів | викидів та ставок податку. Тобто, на підставі фактичних обсягів викидів забруднюючих речовин протягом звітного кварталу.

Перелік забруднюючих речовин визначено п.243.1 Податкового кодексу України . Зокрема зазначені забруднюючі речовини «вуглеводні» та «тверді речовини». Зазначені забруднюючі речовини затверджені наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.03.2002 року №104 «Про затвердження Переліку речовин, які входять до «твердих речовин» та «вуглеводнів» і за викиди яких V справляється збір» (Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2002р. за №322/6610).

Зазначене також підтверджується листом Міністерства екології та природних ресурсів України від 23.10.2017 №19018/9.

В переліку забруднюючих речовин в розділі «вуглеводні» даного наказу, зазначено забруднююча речовина - Метан (основна частина природного газу (СН4).

Відповідно до статті 243 Податкового кодексу України, передбачено ставки податку за викиди в атмосферне повітря окремих забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, в т.ч. забруднюючих речовин «вуглеводні» та «тверді речовини». Зазначені забруднюючі речовини затверджені наказом Міністерства екологи та природних ресурсів України від 14.03.2002 №104 «Про затвердження Переліку речовин, які входять до «твердих речовин» та «вуглеводнів» і за викиди яких справляється збір» (Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №322/6610). В переліку забруднюючих речовин в розділі «вуглеводів» даного наказу, зазначено забруднюючі речовини: метан, етан, пропан, бутан, пентан.

Відповідно до п. 243.1. ст. 243 Податкового кодексу України - ставка податку за викиди в атмосферне повітря окремих забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, із змінами, внесеними до Податкового кодексу складає: за III, IV квартали 2014 року та 2015 рік згідно Закону України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». - 87,81 грн.; за 2016 рік згідно Закону України від 24.12.2015 №909-VIII - 111,26 грн.; за 2017 рік згідно Закону України 20.12.2016 №1791-VIII -124,61 грн.

Пунктом 250.1 статті 250 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Згідно листа Міністерства екології та природних ресурсів України, від 23.10.2017 №7/3892-17 стосовно віднесення до переліку забруднюючих речовин метану, а також порядку розрахунку вмісту метану у складі природного газу, на державному рівні питання: щодо переліку речовин, які визнаються забруднюючими та за які справляється екологічний податок, визначається відповідно до ст. 243 Податкового Кодексу України, до яких, крім: інших, відносяться: "вуглеводні Метан віднесено до переліку речовин, які входять до "вуглеводнів" відповідно до Переліку речовин, які входять до "твердих речовин" та "вуглеводнів" і за викиди яких справляється збір, затвердженого: наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.03.2002 №104 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №322/6610. Вміст метану у складі природного газу (компонентний склад, % мол.) визначається відповідно до паспорту фізико-хімічних показників природного газу.

Відповідно до ст. 10 Закону від 25.06.1991 №1264 «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни - субєкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, зобовязані здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Валові викиди забруднюючих речовин та парникових газів визначаються на основі постійних вимірювань концентрацій забруднюючих речовин у димових газах котлів, а за відсутності лічильників - на основі розрахункових методів за даними про витрати та склад використаного палива і характеристики котлів та газоочисних установок.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ «Харківгаз» на викиди метану в атмосферне повітря повинен сплачувати екологічний податок за його викиди (на викиди метану в атмосферне повітря в частині ВТВ та балансування газу, оскільки балансування газу згідно алокацій є виробничо-технологічними витратами та втратами).

Враховуючи факт, що позивачем не надано підтверджуючі документи щодо розподілу стаціонарних джерел забруднення, за результатами проведеної перевірки встановлено заниження обєкта та бази оподаткування, визначених нормою ст. 242 Податкового кодексу України, що призвело до заниження екологічного податку на загальну суму 10704187,97 грн., у тому числі по періодах: за ІІІ квартал 2014 у сумі - 142090,73 грн., за IV квартал 2014 у сумі - 1579592,98 грн., за І квартал 2015 у сумі - 1351747,92 грн., за ІІ квартал 2015 у сумі - 405273,22 грн., за III квартал 2015 у сумі - 348277,76 грн., за IV квартал 2015 у сумі - 1790841,65 грн., за І квартал 2016 у сумі - 942529,05 грн., за II квартал 2016 у сумі - 357215,27 грн., за III квартал 2016 у сумі - 340484,65 грн., за IV квартал 2016 у сумі - 1974625,19 грн., за І квартал 2017 у сумі - 1259566,82 грн., за II квартал 2017 у сумі - 211942,73 грн.

Відповідно до п. 102.1 ст.102, Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінченні 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Розрахунок екологічного податку за 3-й квартал 2014 - 2 квартал 2015 року в сумі 3478704,85 грн., підпадає під визначення статті 102 Податкового кодексу України.

Щодо зазначення позивачем про протиправність використання Протоколу про реєстрі викидів і перенесення забруднювачів, який ратифіковано Законом України №980-VIII від 03.02.2016, суд зазначає наступне.

Відповідно до Додатку 2 до Протоколу про реєстри викидів і перенесення забруднювачів, який ратифіковано Законом України №980-VIII від 03.02.2016 метан визнано забруднювачем, який е шкідливим для навколишнього середовища або для здоровя людини через свої властивості та в результаті їх потрапляння у навколишнє середовище та встановлено граничні значення викидів в атмосферне повітря, які може здійснювати власник або оператор кожного конкретного обєкта на території країни.

При цьому, згідно із п. 9 ст. 2 Протоколу, частина втрат природного газу виникає в результаті емісії забруднювача «дифузними джерелами», що відповідають багатьом меншим або розсіяним джерелам, з яких забруднювачі можуть викидатись у землю, повітря або воду, сукупний вплив яких на ці середовища може бути суттєвим і для яких практично недоцільно проводити звітність для кожного окремого джерела.

Визначення терміну «Забруднююча речовина» визначено у наступних законодавчих актах: п. 6. ст. 2 Протоколу від 21.05.2003 «Про реєстри викидів і перенесення забруднювачів» - означає речовину чи групу речовин, які можуть бути шкідливими для навколишнього середовища або для здоров'я людини через свої властивості та в результаті їх потрапляння у навколишнє середовище; ст. 1 Закон України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.12.1992 №2707-ХІІ - речовина хімічного або біологічного положення, що присутня або надходить в атмосферне повітря й може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоровя людини та стан навколишнього середовища; п. 2 «Методологічних положень з організації державного статистичного спостереження з охорони атмосферного повітря», затверджених Наказом Державної служби статистики України від 23.03.2016 №44 - речовина хімічного або біологічного положення, що присутня або надходить в атмосферне повітря й може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоровя людини та стан навколишнього середовища.

Щодо ненадання позивачем до перевірки розрахунків по Наказу Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, суд зазначає, що ПАТ «Харківгаз» є оператором газорозподільних мереж та надає споживачам послуги з розподілу природного газу газорозподільними мережами.

За технологією діяльності з розподілу природного газу у оператора виникають виробничо- технологічні витрати та втрати природного газу.

Відносини в газорозподільній галузі законодавчо регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, Методикою визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами та Методикою визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, що затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, відповідно до яких здійснюються розрахунки обсягів.

Відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 22.01.2018 №1398/9 фактичні обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами визначаються субєктами господарювання відповідно до затверджених в установленому порядку Методик та питомих викидів.

Отже, фіксуючи вищевказані порушення податкового законодавства, відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, що повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (вул. Безлюдівська, буд. 1, м. Харків, 61109, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС України (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя М.М.Панов