Справа № 320/6288/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

12 лютого 2019 року 320/6288/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Слободян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з позовом до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 10.09.2018 №2-09 до акту від 10.09.2018 №0019991.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, прийняті відповідачем без дотримання вимог та приписів законодавства та нормативно-правових актів, встановлюючих порядок здійснення контролю та нагляду у сфері безпеки на транспорті.

Зокрема: при здійсненні габаритно-вагового контролю на пересувних автомобільних вагах, прохання водія про пред`явлення документів про державну метрологічну атестацію було проігнороване; вага транспортного засобу під час проведення зважування становила 40200 кг, хоча вага навантаженого автомобіля відповідно до товарно-транспортної накладної, складала 38775 кг, що, на думку позивача, свідчить про несправність зважувального обладнання; зважування автомобіля було здійснено 10.09.2018 о 17 год. 38 хв., тобто у темну пору доби, а місце габаритно-вагового контролю не було освітлене належним чином.

Відповідач з позовом не погодився, свої заперечення висловив у письмовому відзиві, в якому зазначив, що посадовими особами Укртрансбезпеки виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Тому, при складанні оскаржуваних розрахунків, посадові особи відповідача діяли на підставі, у межах та у спосіб, передбаченні чинним законодавством України, відтак не було допущено порушень прав і законних інтересів позивача.

Ухвалою суду від 13.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 14.01.2019 судом замінено первісного відповідача - Державної служби з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, на належного - Державну службу України з безпеки на транспорті.

У судове засідання, призначене на 12.02.2019, прибули представник позивача та представник відповідача. Під час судового засідання, представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ні акт перевірки, ні акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, ні розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, не є актами індивідуальної дії, а тому не можуть бути оскаржені до адміністративного суду.

Розглянувши вказане клопотання по суті, вирішуючи питання наявності підстав для закриття провадження, суд дійшов наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 10.09.2018 водія транспортного засобу DAF CF 85.430, реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить позивачу, було зупинено інспектором управління Укртрансбезпеки у Черкаській області.

Посадовими особами відповідача, на підставі направлення на рейдову перевірку від 10.09.2018 №100823, було проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля DAF CF 85.430, реєстраційний номер НОМЕР_1.

За результатами габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу оформлено акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №0019991 та довідку про результи здійснення габаритно-вагового контролю №0000978, якими встановлено перевищення нормативних вагових параметрів.

На підставі вказаних документів габаритно-вагового контролю, відповідачем складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 10.09.2018 №2-09, яким позивачу нараховано суму плати за проїзд у розмірі 322,38 євро.

Не погоджуючись із таким розрахунком плати за проїзд, складеним посадовою особою відповідача за результатами габаритно-вагового контролю, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №803/3/18, колегією суддів Великої Палати було сформовано правовий висновок, який у силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України має бути врахований судом та полягає у наступному.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

За змістом частини п'ятої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що вимога про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто, як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, закріплена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №803/3/18 правова позиція, в силу вимог частини першої статті 354 КАС України, є підставою для закриття провадження у даній справі.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Провадження в адміністративній справі № 320/6288/18 - закрити.

2. Повернути з Державного бюджету України фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

3. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.02.2019.