Справа № 759/19012/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту: 27 вересня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції № 3 полку № 1 управління патрульної поліції міста Києва Степаненка О. М., поліцейського управління патрульної поліції міста Києва капрала поліції Пастуха В. М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції № 3 полку № 1 управління патрульної поліції міста Києва Степаненка О. М., поліцейського управління патрульної поліції міста Києва капрала поліції Пастуха В. М. про визнання дій інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції № 3 полку № 1 управління патрульної поліції м. Києва Степаненка О. М. при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 433980 від 14.12.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, ображанні позивача, киданні в позивача процесуального документа - пояснень та виривання з рук постанови незаконними; визнання дій поліцейського УПП в м. Києві капрала поліції Пастуха В. М. при складанні та киданні в позивача процесуального документа Департаменту патрульної поліції в м. Києві неправомірними, протиправними та протизаконними; визнання постанови серії АР № 433980 від 14.12.2017 р. про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування; закриття провадження.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, під час складення оскаржуваної постанови позивачу не було роз'яснено ст. 63 Конституції України, не було надано можливості заповнити п. 9 оскаржуваної постанови про притягнення до відповідальності, відповідачем притягнуто позивача до відповідальності у відповідності до пункту ПДР, що передбачає перестроювання, а не обгін, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачами не надані.

Відзиви до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходили.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 21.02.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2017 р. інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції № 3 полку № 1 управління патрульної поліції м. Києва Степаненком О. М. складено постанову серії АР № 433980, згідно якої ОСОБА_3, рухаючись транспортним засобом «Volvo» р. н. НОМЕР_1 по с. Путрівка, Васильківського району Київської області біля будинку № 188 по вул. Путрівська не надав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед та після перестроювання (а. с. 6).

Своїми діями, на думку відповідача, позивач порушив вимоги п. п. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У зв'язку з цим, до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн 00 коп.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. п. «б» п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

За цих обставин, складаючи оскаржувану постанову без попереднього складення протоколу, відповідач діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відтак дії відповідача по складенню постанови є правомірними.

В частині доводів апелянта про те, що факт перестроювання місця не мав, тоді як позивачем здійснено дії по обгону, колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до п. 1.10 Р. І ПДР обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно цієї ж норми маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

За цих обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що до правил обгону не застосовуються правила перестроювання, оскільки в обох випадках має місце виїзд на іншу смугу руху.

Щодо доводів апелянта про нероз'яснення відповідачем ст. 63 Конституції України колегія суддів встановила з відеозапису, що інспектором неодноразово роз'яснено позивачу про відсутність відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів.

В той же час, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, факт порушення позивачем п. п. «б» п. 9.2 ПДР ним не зафіксовано. Інших належних та допустимих доказів вказаного порушення відповідачем не надано.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, орган (посадова особа), що розглядає справу, зобов'язаний встановити подію та склад правопорушення, забезпечити та врахувати всі докази та прийняти законне рішення.

Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 р. (справа № 127/163/17-а) зазначив, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відтак позиція суду першої інстанції щодо доведеності факту порушення позивачем п. п. «б» п. 9.2 ПДР є помилковою, а оскаржувана постанова протиправною.

З врахуванням недоведеності складу правопорушення в діях позивача суд апеляційної інстанції вважає дану обставину достатньою для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, а надання висновку щодо інших аргументів апелянта в цій частині - недоцільним.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, підлягає задоволенню і вимога апелянта про закриття провадження.

В той же час, колегія суддів зазначає, що поважати і не порушувати прав і свобод людини у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» є одним з основних обов'язків поліцейського.

Натомість, порушення такого обов'язку в розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України саме по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Порушення права внаслідок таких дій має бути реальним, а факт такого порушення - доведеним позивачем.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

Відтак доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду першої інстанції та приймаються колегією суддів у відповідній частині в якості обґрунтованих.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частиною третьою статті 272 КАС України визначено, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 286, 272, 308, 310, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції № 3 полку № 1 управління патрульної поліції міста Києва Степаненка О. М., поліцейського управління патрульної поліції міста Києва капрала поліції Пастуха В. М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі скасувати.

В цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 433980 від 14 грудня 2017 року.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 21.02.2019 р.)