Справа № 520/8218/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/8218/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області ОПП лейтенанта поліції Гриневича Володимира Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області ОПП лейтенанта поліції Гриневича В.Ю., в якому, після уточнень, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 981867 від 20 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 300 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він не вчиняв порушень Правил дорожнього руху - вимог дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), що підтверджується відеозаписом (відео-файлами) наданим відповідачами, за яким неможливо встановити ані місце правопорушення, ані автомобіль, ані факт самого правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення судового рішення без врахування фактичних обставин, які мають значення для справи, не повну перевірку судом першої інстанції поданих сторонами доказів та не надання їм належної правової оцінки, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при ознайомлені з відеозаписом камери реєстратора, який встановлений на патрульній машині 1108А), у нижньому правому куті відеозапису зафіксовано дату - 2018-06-22, проте подія мала місце 20.06.2018 року, також час, зафіксований на відео не відповідає часу події та який зазначений у постанові, у зв'язку з чим апелянт зазначає про те, що надане відповідачами відео не має доказової сили.

Крім того, на думку апелянта оскаржувана постанова складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, оскільки не містить інформації щодо технічного запису, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Справа протиправно розглянута інспектором на місці вчинення правопорушення - на місці зупинки транспортного засобу. Справа розглянута інспектором патрульної поліції з порушенням процедури розгляду таких справ, оскільки інспектор не надав можливість апелянту в повному обсязі скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що унеможливило дотримання вимог ст. 245, 278, 279 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та дослідження доказів.

Також апелянт зазначає про протиправну відмову у задоволенні його вимоги про відшкодування моральної шкоди, відповідно до приписів ст. ст. 23, 276, 1167 ЦК України, оскільки, на його думку, інспектор поліції розглянув справу та притягнув апелянта до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності вини, упереджено, не прийнявши до уваги пояснення апелянта, та не дослідивши обставини в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними, а тому, зважаючи на зухвалу поведінку інспектора патрульної поліції та його образливі зави, апелянт вважає обґрунтованою вказану вимогу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність вимог апеляційної скарги, оскільки інспектор патрульної служби, під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства. З огляду на викладене, відповідач вважає рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором 1 роти УПП в Херсонській області ОПП лейтенантом поліції Гриневичем В.Ю. 20 червня 2018 року складена постанова серії НК № 981867, відповідно до якої апелянт, керуючи автомобілем «RENAULT-LOGAN», державний номер НОМЕР_1, рухаючись з м. Херсон по об'їзній дорозі, здійснив проїзд перехрестя без зупинки, чим не виконав вимоги знаку 2.2 «ПДР України», через що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. В якості доказу суду, наданий відеозапис 20180622_051108А (а.с. с 25), відповідно до якого відповідач, вважає підтвердженим факт того, що апелянт проїхав перехрестя без зупинки в районі дії дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що наданим відповідачами відеозаписом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого інші доводи не заслуговують на увагу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. ст. 258, 276, 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб'єкта цього правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення інспектором патрульної поліції вимог КУпАП щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні апелянтом норм КУпАП.

Апелянт заперечує факт порушення ПДР - проїзд перехрестя без зупинки в районі дії дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», в той час як відповідачі, у якості доказу протилежного, надали відеозапис 20180622_051108А з відеореєстратора з патрульного автомобілю (а.с. с 25).

Дослідивши зазначений відеозапис, колегія суддів встановила, що на носії технічного запису міститься дата - 22.06.2018 року, а в оскаржуваній постанові датою вчинення адміністративного правопорушення зазначено 20.06.2018 року.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, не зазначено посилання на відеозапис та технічний засіб, яким був здійснений відеозапис, проте до суду був доданий відеозапис з іншою датою, ніж дата зазначена в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 981867 від 20.06.2018 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (ЄДРСР № 74407705). Доказів, які б надали можливість апеляційному суду дійти протилежного висновку, відповідачі, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КУС України, не надали.

Враховуючи, що будь-які докази, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, і які б вказували на порушення апелянтом Правил дорожнього руху України, суду не надано, його позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягають задоволенню, постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які стосуються строку розгляду справи, оскільки таке порушення не є тим процесуальним порушенням, яке є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскілки апелянтом не було доведено наявність такої шкоди - душевних страждань, які апелянт зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою інспектора щодо нього, та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача моральної шкоди. Також відсутні докази факту заподіяння апелянтові моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, оскільки відеозаписами № , № , № , № , № з нагрудної камери патрульних поліцейських (а.с. 25) доводи апелянта щодо зухвалої поведінки працівників поліції та щодо висловлення ними образливих заяв не підтверджуються.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення підлягає скасуванню. З прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову від 20 червня 2018 року серії НК № 981867 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255 гривень, - визнати протиправною і скасувати.

В іншій частини позову - відмовити.

Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.