Справа № 120/4773/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 лютого 2019 р. Справа № 120/4773/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню та індексації

в с т а н о в и в :

22 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника адвоката Мазура О.В., звернулась в суд з адміністративним позовом, в якому просила:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на її користь заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 06.11.2015 року по 31.01.2018 року в сумі 5213,07 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на її користь заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 року по 31.10.2017 року включно в сумі 3005,00 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що у період з 06.11.2015 року по 24.07.2017 року перебувала на службі в Управлінні патрульної поліції в Одеській області на посаді поліцейського роти № 1 батальйону № 4, з 24.07.2017 року по 04.05.2018 року проходила службу на посаді інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області. За вказаний період служби позивач відпрацювала 125 нічних зміни.

Разом з тим, в супереч Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" відповідачем не було здійснено виплату доплати за службу в нічний час в розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Крім того, позивач вказує, що відповідач, в супереч статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", не здійснив індексацію її грошового забезпечення за період з 19.02.2016 року по 31.10.2017 року.

Ухвалою суду від 27.12.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 30.01.2019 року.

30.01.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. 5517), в якому відповідач заперечив щодо позовних вимог ОСОБА_1 Зазначали, що виплата грошового забезпечення позивача здійснювалась у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та наказу Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання". Також вказували, що при розрахунку заборгованості по доплаті за службу в нічний час, позивачем не враховано положення п. 11 Розділу ІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", яким передбачено двохгодинну перерва для відпочинку поліцейським, які несуть службу в нічний час, яка не включається в службовий час. Щодо індексації грошового забезпечення вказували, що таке право виникло після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 782 від 18.10.2017 року, якою доповнено "Порядок проведення індексації грошових доходів населення" та передбачено право на індексацію особам, що проходять службу в лавах Національної поліції. З огляду на що, на переконання відповідача правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, а тому просили в його задоволенні відмовити повністю.

30.01.2019 року представником позивач подано клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500 грн. (вх. 5522).

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 30.01.2019 року, з метою надання можливості відповідачу надати свої заперечення щодо клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, оголошено перерву в судовому засіданні до 06.02.2019 року.

06.02.2019 року до суду надійшли заперечення відповідача щодо обґрунтованості розрахунку заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу (вх. 7166). Вказували, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, а тому заявлений розмір витрат на оплату послуг є неспівмірним до виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом та обсягом наданих послуг.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року витребувано у Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Довідки обліку несення ОСОБА_1 служби в нічний час за період 2016-2018 років за формою, визначеною у додатку 1 до "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 року, в зв'язку з чим судовий розгляд справи відкладено на 20.02.2019 року.

20.02.2019 року до суду, на виконання вимог ухвали про витребування доказів у справі, надійшла заява відповідача, в які останній вказував про відсутність Довідки обліку несення служби в нічний час ОСОБА_1 Одночасно зазначали, що служба в нічний час позивача обраховувалась відповідно до розстановки сил та засобів відповідної роти, яка заступала на нічне чергування, в кількості 36 нічних зміни в Управлінні патрульної поліції у Вінницькій області, про що зазначено в листі від 03.07.2018 № 54 -Аз/41/21/01-2018 та 89 нічних зміни в Управлінні патрульної поліції в Одеській області, про що зазначено в листі від 25.06.2018 № 139 -Аз/41/13/02-03- 2018.

В судове засідання 20.02.2019 року учасники справи не з'явились, подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 в період з 06.11.2015 року по 24.07.2017 року перебувала на посаді поліцейського роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Одесі ДПП, посадовий оклад за вказаною посадою складав 2470 гривень. В зазначений період служби позивачем, відповідно до розстановок несення служби, фактично відпрацьовано 89 нічних зміни.

В період з з 24.07.2017 року по 04.05.2018 року ОСОБА_1 перебувала на службі в УПП у Вінницькій області ДПП на посаді інспектора роди №3 батальйону УПП. За час служби позивача в УПП у Вінницькій області ДПП, відповідно до розстановки сил та засобів, було відпрацьовано 36 нічних змін.

За час служби позивача, відповідачем доплат на службу в нічний час до лютого 2018 року не здійснювалось, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови, визначено обов'язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260).

Згідно п. 5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов'язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов'язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як встановлено судом із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, за період з лютого 2016 по січень 2018 року включно, позивач відпрацювала загальній кількості 125 нічних змін, що підтверджується наявними у матеріалах адміністративної справи листами Управління патрульної поліції у місті Одесі ДПП та УПП у Вінницькій області ДПП, складеними відповідно до графіків несення служби особовим складом.

Разом з тим, відповідач в супереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 доплату за службу в нічний час не здійснював.

Таким чином, згідно розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем у вигляді доплати за службу в нічний час за вищевказаний період становить у загальній сумі 5213,07 грн., тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Посилання представника відповідача на те, що позивачеві виплачувалося грошове забезпечення в межах граничних розмірів такого грошового забезпечення, зокрема, здійснено виплату посадового окладу, доплату за спеціальне звання, за вислугу років, а решту грошового забезпечення до граничних його розмірів компенсувалось щомісячною премією - судом не приймається до уваги, оскільки у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та положень Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260) - доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов'язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений пп. 3 п. 5 вищевказаної Постанови № 988.

Стосовно посилань представника відповідача про можливість двохгодинної перерви для відпочинку поліцейським, які несуть службу в нічний час, яка не включається в службовий час, не переконання суду, в даному випадку не спростовують обґрунтованість розрахунку заборгованості за службу в нічний час, оскільки доказів надання такого часу відпочинку не надано. Крім того, 11 Розділу ІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", передбачає право, а не обов'язок поліцейського на перерву для відпочинку під час служби в нічний час до двох годин.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по індексації грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Вказана норма Закону є чинною з моменту прийняття Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно ч. 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

В контексті наведеного, суд відхиляє посилання представника відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою КМУ № 782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Більш того, в силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача про стягнення на його користь індексації грошового забезпечення за період перебування на посаді поліцейського в сумі 3005 грн.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 823/2249/18.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Надаючи оцінку письмовим доказам, суд наголошує, що на підставі п.2 ч.3 ст.134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно договору про надання правничої допомоги від 17 травня 2018 року вбачається, що предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту в суді у справі за позовом до Департаменту патрульної поліції України про стягнення чистини невиплаченого грошового забезпечення та заборгованості по індексації грошового забезпечення.

Згідно пункту 4.2 цього Договору гонорар адвоката узгоджується за взаємною згодою сторін та становить 1500 грн. Підписанням даного Договору Сторони визнають, що вказаний гонорар повністю сплачений адвоакату.

На підтвердження отримання гонорару, адвокатом надано до суду Квитанцію до прибуткового ордеру № 44/18 від 17.05.2018 року про отримання від ОСОБА_1 1500 грн., відповідно до договору про надання правової допомоги.

Також, до суду надано Акт виконаних робіт, який свідчить про те, що в межах Договору про надання правової допомоги адвокатом здійснено: збір доказів та подача адвокатського запиту, пов'язана із необхідністю отримання таких доказів; підготовка проекту рапорту для досудового врегулювання спору; розрахунок розміру доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення; підготовка і подача до суду позовної заяви, підготовка і подача заяв та клопотань; участь у судових засіданнях.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу за договором, роботу здійснену адвокатом в межах даного позову, обумовлений сторонами (позивачем та адвокатом) розмір гонорару відповідає складності справи та є розумним в межах сьогодення.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення заяви про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача відповідних витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 06.11.2015 року по 31.01.2018 року в сумі 5213,07 грн. (п'ять тисяч двісті тринадцять гривень сім копійок).

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 року по 31.10.2017 року включно в сумі 3005,00 грн. (три тисячі п'ять гривень).

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в сумі 1500 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м.Київ, ).

Рішення у повному обсязі виготовлене 20.02.2019 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович