Справа № 814/1276/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1276/18

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 18.10.2018 р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області, треті особи атестаційна комісія №3 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, апеляційна атестаційна комісія Південного регіону №3 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2016р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи атестаційна комісія №3 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, апеляційна атестаційна комісія Південного регіону №3 про визнати протиправним та скасування наказу №44 о/с від 17 березня 2016 року в частині звільнення її з посади слідчого Ленінського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області; поновлення її на службі; стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.04.2018 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року скасовано в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2016 року по 23.06.2016 року у сумі 12033,45грн. (з підстав не врахування виплаченої допомоги по безробіттю), та справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року залишено без змін.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.10.2018р. стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18.03.2016 року по 23.06.2016 року у сумі 4334,06грн., з врахуванням виплати позивачу допомоги по безробіттю в сумі 7699,39грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Так, при вирішенні справи в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь позивача, судом першої інстанції взято до уваги отримання позивачем допомоги по безробіттю, внаслідок чого при проведенні розрахунку суми середнього заробітку було помилково враховано виплачене відповідне матеріальне забезпечення. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 12033,45грн. - допомога по безробіттю в сумі 7699,39грн. = 4334,06грн.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно з п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з довідкою про грошове утримання, виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Миколаївській області, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 185,13грн. /т.1 а.с.157/

Отже, кількість днів вимушеного прогулу за період з 18.03.2016р. по 23.06.2016 року складає (з 18.03.2016 - 31.03. 2016р. - 9 днів, квітень 2016 р. - 21днів, травень 2016р. - 19днів, з 01.06.2016р. по 23.06.2016р. - 16 днів) = 65 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на роботі складає 65 днів Ч 185,13 грн. = 12033,45грн.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір.

Згідно з частиною другою ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Посилання суду першої інстанції на пункт 32 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз'яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини 3 ст. 117 КЗпП, яку виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 20.12.2005р.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №826/808/16.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2016 року по 23.06.2016 року у сумі 12033 (дванадцять тисяч тридцять три)грн. 45коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.