Справа № 480/4303/18
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"20" лютого 2019 р. Справа № 480/4303/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді- Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання- Волкової Ю.В.,

представників позивача - Храпач О.С., Зінченко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом Підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод"

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів,-

В С Т А Н О В И В:

20.11.2018 підприємство облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальні акти, а саме: наказ відповідача від 19.12.2016 №491, в частині п. 7 таблиці додатку 2 до наказу, щодо зупинення позивачу дії спеціального дозволу на користування надрами № 3717 від 09.12.2005 на видобування суглинків на території Охтирського родовища та надання терміну 30 днів для усунення порушень, а також припис від 02.0.2018 № 988-14/06.

Ухвалою суду від 22.11.2018 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

17.12.2018 р. представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині визнання протиправним та скасування індивідуального акту, а саме: наказ відповідача від 19.12.2016 №491, в частині п. 7 таблиці додатку 2 до наказу, щодо зупинення позивачу дії спеціального дозволу на користування надрами №3717 від 09.12.2005 на видобування суглинків на території Охтирського родовища та надання терміну 30 днів для усунення порушень (а.с. 38-41).

В обгрунтування клопотання зазначив, що позивач при зверненні до суду з даним позовом пропустив шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа зналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як слідує з позову, позивачу не було відомо про зупинення дії Спеціального дозволу №3717 на користування корисними копалинами від 09 грудня 2005 року. Але, як вбачається з Акту №42/3717 від 26 серпня 2016 року складеного за результатом проведено планової перевірки з 22 серпня 2016 року по 26 серпня 2016 року, при проведені перевірки був присутній керівник позивача - ОСОБА_3, який й отримав примірник акту перевірки 26 серпня 2016 року. Оскільки за результатом планової перевірки позивача згідно з актом перевірки були виявлені порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, Держгеонадра складено Припис №52/42/3717 від 29 серпня 2016 року, який отримано представником позивача 29 серпня 2016 року, про що свідчить підпис на документі.

До того ж, оскільки позивач не усунув порушення у сфері надрокористування у встановлені Приписом строки, Наказом № 491 від 19 грудня 2016 року, відповідно до п.п. 22 Порядку 615, дію спеціального дозволу №3717 було зупинено та позивачу надано 30 календарних днів для усунення порушень.

Відповідач зазначає, що відповідно до вимог законодавства, про вказане позивача було повідомлено листом №24372/13/14-16 від 27.12.2016 р., яке отримано адресатом, а також опубліковано на офіційному сайті Держгеонадр України.

Тому, просить залишити позовну заяву без розгляду в частині визнання протиправним та скасування індивідуального акту, а саме: наказ відповідача від 19.12.2016 №491, в частині п. 7 таблиці додатку 2 до наказу, щодо зупинення позивачу дії спеціального дозволу на користування надрами №3717 від 09.12.2005 на видобування суглинків на території Охтирського родовища та надання терміну 30 днів для усунення порушень.

14.01.2019 р. до канцелярії суду представником позивача подано заяву про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду (а.с. 120-122).

В обгрунтування заяви зазначив, що позивач дізнався про існування наказу Держгеонадр №491 від 19.12.2016 року, яким було зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №3717 від 09.12.2005 року на видобування суглинків на території Охтирського родовища, під час проведення 02.10.2018 року посадовими особами Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України планової перевірки Підприємства облспоживспілки «Охтирський цегельний завод» щодо дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічиі корисні копалини, горючі тверді корисні копалини).

На період проведення перевірки посадові особи Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України не мали в наявності ні оригіналу, ні належним чином засвідченої копії наказу Державної служби геології та надр України від 19.12.2016 року №491 про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3717 від 09.12.2005 р.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач звернувся до відповідача із заявою від 09 жовтня 2018 року №74, в якій просив направити оригінал або належним чином засвідчену копію наказу Державної служби геології та надр України від 19.12.2016 року №491.

Листом т.в.о. голови Державної служби геології та надр України ОСОБА_4 (без номера і дати) відповідач повідомив про те, що Державна служба геології та надр України не має в наявності оригіналу наказу №491 від 19.12.2016 р. і що начебто його було вилучено Генеральною прокуратурою України.

Натомість, разом із зазначеним листом відповідач надав копію листа Держгеонадр від 27.12.2016 року №24372/13/14-16, яким начебто було повідомлено позивача про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, яке підприємство не отримувало.

Твердження відповідача про те, що підприємство отримало листа Держгеонадр від 27.12.2016 р. №24372/13/14-16, яким повідомлялось про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами обгрунтовується з посиланням на повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач спростовує, з наступних підстав.

Так, із вказаного повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що воно було відправлено 29.12.2016 р. і його отримав 04.01.2017 р. уповноважений ОСОБА_3, але по-перше, ОСОБА_3 - директор Підприємства вказаного поштового відправлення не отримував і в графі «розписка в одержанні» відсутній його підпис про отримання вказаного поштового підправлення, що він може особисто підтвердити в судовому засіданні. По-друге, позивач, маючи сезонну специфіку виробництва, в зимовий період не працює, а вперіод новорічних і різдвяних свят, в даному випадку з 31 грудня 2016 року по 09 січня 2017 року, на підприємстві взагалі не було ні кого з адмінперсоналу, а тому вказаної поштової кореспонденції 04.01.2017 року на Підприємстві облспоживспілки «Охтирський цегельний завод» не міг отримати ніхто з посадових осіб. Із чого слідує, що рекомендованого листа Держгеонадр №24372/13/14-16, від 27.12.2016 р. з повідомленням про те, що наказом Державної служби геології та надр України №491 від 27.12.2016 р. зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №3717 від 19.12.2005 року на видобування суглинків на території Охтирського родовища, отримав невідомо хто і невідомо коли.

Враховуючи зазначене, просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Представники позивача в судовому засіданні 20.02.2019 р. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доводи представників позивача, дослідивши доводи заяви про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, суд приходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.12.2016 року відповідачем прийнято наказ №491 про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 33).

Відповідно до ч.1 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справ судом встановлено факт того, що позивач не був обізнаний і не міг дізнатись про порушення своїх прав, що підтверджується і зокрема поясненнями відповідача, наданими у відзиві на позов та долученими до нього доказами.

Так, відповідач повідомив суд, що про Наказ №491 від 19.12.2016 р. позивача було повідомлено листом від 27.12.2016р. №24372/13/14-16 та отримано уповноваженим ОСОБА_3 (а.с. 54, зворотній бік).

Проте, суд не приймає до уваги твердження відповідача про належне вручення вищезазначеного листа, виходячи з наступного.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 затверджено Правила надання послуг поштового звязку (надалі по тексту-Правила) (в редакції станом на 27.12.2016р.).

Так, п.2 наведених Правил визначено терміни, а саме:

- адресат - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім'я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці;

- вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу;

- одержувач - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом

П. 89 Правил передбачено, що реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред'явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина.

П. 99 Правил наведено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Згідно п.100 Правил поштові відправлення з позначкою "Вручити особисто", адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка", адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному у цих органах, підприємствах, установах, організаціях з урахуванням Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 р. № 1153

П.105 Правил наведено, що для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред'явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

Суд наголошує, що наведене поштове повідомлення про отримання поштового відправлення не містить підпису особи, яка його отримала.

Отже, суд не може прийняти в якості належного доказу посилання представника відповідача на те, що позивач міг дізнатися в 2016 році про інсування оскаржуваного наказу.

Інших доводів на підтвердження пропуску позивачем строку звернення до суду відповідачем не було надано.

Суд бере до уваги приписи ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами, однак такі докази позивачами по справі до суду не надано.

Згідно ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, суд приходить висновку, що позивачем доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду, а тому клопотання представника позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника Державної служби геології та надр України про залишення без розгляду позовної заяви - відмовити.

Клопотання представника Підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із позовом Підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" до Державної служби геології та надр України про скасування Наказу Держгеонадра №491 від 19.12.2016 р.

Ухвала не оскаржується.

Повний текст ухвали складено 25.02.2019 р.

Суддя О.А. Прилипчук