Справа № 160/7379/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року Справа № 160/7379/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 29.10.2004 року на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна ОСОБА_5 набула право власності на нежитлову будівлю (магазин загальною площею 71,5 кв.м.) 08.05.2018 року позивач, керуючись ч.2 ст. 128 ЗК України, звернулася до Дніпропетровської міської ради з заявою про надання дозволу на продаж земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 25, по фактичному розміщенню існуючого магазину, що належить позивачеві на праві власності. На думку позивача відповідач повинен був у місячний строк розглянути заяву позивача і прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Відповідач передав свої повноваження з огляду питання щодо відчуження земельної ділянки Департаменту по роботі з активами MP, а саме, до його структурних підрозділів на розгляд, спочатку - до Управління земельних відносин, який, в свою чергу передав питання до Головного архітектурно планувального управління. 11.06.2018 заступник директора департаменту - начальник управління земельних відносин направив на ім'я позивача відповідь на клопотання, в якому повідомив, що об'єкт нерухомості складає 71,5 кв. м., що є перевищенням дозволених меж. Однак рішення щодо відведення земельної ділянки та/або проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови відповідачем надано не було, з чого позивач робить висновки, що його питання не виносилось на розгляд пленарного засідання міської ради. 12.07.2018 року в додаток до листа від 11.06.2018 заступником директора Департаменту - начальником управління земельних відносин була надана відповідь, що Департамент по роботі з активами, який вважає себе відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування надав відмову у наданні дозволу на відведення земельної ділянки. В якості причин відмови в листі зазначені норми Земельного кодексу України, а саме: п.7 ст. 118 ЗК (що передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України) та п.3 ст. 123 ЗК України (що передбачає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування). Позивач не звертався до відповідача за дозволом на приватизацію земельної ділянки і не просив її виділити у користування. Позивачем ставилось питання в порядку, передбаченому ст. 128 ЗК України про продаж земельної ділянки. Позивач зазначає, що рішення в розумінні статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" про продаж земельної ділянки або рішення про відмову в продажу земельної ділянки зобов'язана надати саме Дніпровська міська рада. Таким чином вважає, бездіяльність Дніпровської міської ради щодо неприйняття рішення результаті розгляду заяви позивача є протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству України.
Адміністративний позов поданий позивачем не відповідав вимогам ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 05 жовтня 2018 р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На виконання ухвали суду від 05.10.2018р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
23 листопада 2018 року від Дніпровської міської ради на адресу суду надійшов відзив по справі, в якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах пункту подається також на погодження до виконавчого органу міської містобудування та архітектури. Матеріали погодження проекту землеустрою є складовою землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з вимогами ст. 3 України «Про землеустрій». Своїми листами, які були надані в межах повноважень, визначених радою, головне архітектурне-планувальне управління департаменту по активами Дніпровської міської ради та департамент по роботі з Дніпровської міської ради надавав позивачу відповіді про невідповідність зазначеного у заяві об'єкту нерухомого майна вимогам містобудівної документації. Відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» міська рада затвердила генеральний план розвитку м. Дніпра зонування території міста. За матеріалами генерального плану розвитку міста Дніпра за земельна ділянка розташована на території садибної забудови. Згідно з планом зонування території міста об'єкт розташований садибної забудови Ж-1. Згідно з переліком дозволених та допустимих забудови та використання ділянок в межах територіальних зон магазини торговельною площею до 40 кв. м., без спеціалізованих магазинів будівельних матеріалів відносяться до сукупних видів використання в зоні Ж-1. У наданих до заяви про надання дозволу на продаж земельної ділянки документах зазначено, що площа торгової зали у будівлі складає 71,5 кв. м. Це унеможливлює підготовку проекту рішення щодо її земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 25, по фактичному розміщенню об'єктів нерухомого майна (магазин). Враховуючи вищезазначене департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради та головне архітектурне-планувальне управління департамент роботі з активами Дніпровської міської ради надавали відповіді в повноважень, визначених міською радою. Відповідач вважає, що позивачем не доведено передбачені законодавством обставин і підстав, які зумовлюють визнання бездіяльності Дніпровської міської ради, зокрема матеріали справи не містять жодних доказів про порушення прав та законних інтересів позивача, а тому позовні вимог необґрунтованими та безпідставними.
В судовому засіданні 27.11.2018р. оголошено перерву до 10.12.2018р.
05.12.2018 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення.
10.12.2018 року від відповідача до суду надійшли додаткові докази.
В судовому засіданні 10.12.2018р. оголошено перерву до 15.01.2019р.
04 січня 2019 року представником позивача надано відповідь на відзив в якій останній зазначає, що у відзиві не надано доказів які б могли підтвердити, що бездіяльність Дніпровської міської ради щодо розгляду заяви позивача є такою, що відповідає нормам ст.128 ЗК України, яка регламентує порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам. Заявником не було отримано рішення, яке б було винесено виключно на пленарних засіданнях міської ради щодо надання дозволу на продаж земельної ділянки або рішення щодо відмови у наданні зазначеного дозволу відповідно до переліку підстав, встановлених ч. 5 ст. 128 ЗК України.
08.01.2019 року від позивача до суду надійшли додаткові докази.
В судовому засіданні 15.01.2019 р. оголошено перерву до 24.01.2019р.
22 січня 2019 року відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що земельна ділянка за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 25 не сформована, не має кадастрового номеру, не є обєктом цивільних прав. Позивач до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не зверталася. Відповідач вважає, що позов є передчасним та безпідставним.
24.01.2019 року розгляд справи відкладено до 07.02.2019 року.
07.02.2019 року підготовче провадження закрито та за згодою представників обох сторін розпочато розгляд справи по суті в той самий день після закінчення підготовчого засідання.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
На підставі договору купівлі продажу від 29.10.2004 року, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 4492, Алтухова (ОСОБА_7 згідно свідоцтва про шлюб від 29.09.2006р.) ОСОБА_8 купила нежитлову будівлю за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 25.
Згідно витягу № 837543 з Державного реєстру правочинів від 31.03.2005 вищевказаний правочин було зареєстровано 11.11.2004 року Дніпропетровським міським приватним нотаріусом ОСОБА_9 за номером 261302
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна ОСОБА_5 є власницею нежитлової будівлі за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 25.
На вказану будівлю Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради видано технічний паспорт реєстровий номер 8053384.
08.05.2018 ОСОБА_5 звернулася до міського голови ОСОБА_7 із клопотанням №36/2800 з проханням надати дозвіл на продаж земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 25.
11.06.2018 року Департаментом по роботі з активами Дніпропетровської міської ради надано лист №8/10-1519 про розгляд клопотання, в якому було повідомлено, що за матеріалами генерального плану розвитку міста Дніпра земельна ділянка розташована на території садибної забудови. Згідно з планом зонування території міста об'єкт розташований садибної забудови Ж-1. Згідно з переліком дозволених та допустимих забудови та використання ділянок в межах територіальних зон магазини торговельною площею до 40 кв. м., без спеціалізованих магазинів будівельних матеріалів відносяться до сукупних видів використання в зоні Ж-1. Відповідно до наданого технічного паспорту на будівлю магазину площа торгової зали у будівлі складає 71,5 кв. м. Для отримання додаткової інформації запропоновано звернутися до управління земельних відносин департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради.
07.06.2018 року головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради надано лист №4/16-1513 про надання інформації, в якому було повідомлено, що за матеріалами генерального плану розвитку міста Дніпра земельна ділянка розташована на території садибної забудови. Згідно з планом зонування території міста об'єкт розташований садибної забудови Ж-1. Згідно з переліком дозволених та допустимих забудови та використання ділянок в межах територіальних зон магазини торговельною площею до 40 кв. м., без спеціалізованих магазинів будівельних матеріалів відносяться до сукупних видів використання в зоні Ж-1. Відповідно до наданого технічного паспорту на будівлю магазину площа торгової зали у будівлі складає 71,5 кв. м.
25.06.2018 року представником ОСОБА_5 було направлено заступнику директора Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради начальнику управління земельних відносин адвокатський запит №06/25-18, в якому адвокат просив надати відповідь з чітким зазначенням щодо можливості продажу земельної ділянки ОСОБА_5 або відсутності такої можливості за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 25 оформленим відповідно до вимог ст. 128 ЗК України. Уразі відсутності такої можливості та винесенні рішення про відмову у продажу вказаної земельної ділянки вказати мотивовану підставу, що відповідає вичерпному переліку згідно ч. 5 ст. 128 ЗК України.
03.07.2018 року Департаментом по роботі з активами Дніпропетровської міської ради надано лист №8/10-1826 про розгляд адвокатського запиту, в якому було повідомлено, що управлінням земельних відносин та в телефонному режимі представнику ОСОБА_5 надано попередні розяснення стосовно інформації викладеної у листі головного архітектурно-планувального управління департаменту та запропоновано зявитись на особистий прийом до управління для зясування відповідності функціонального призначення магазину дозволеним та допустимим видам забудови та використання ділянки в межах зони Ж-1.
Листом від 8/10-1918 від 12.07.2018 року позивача повідомлено, що розміщення обєкта не відповідає вимогам містобудівної документації, що в свою чергу унеможливлює підготовку документів для продажу на торгах земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 25 по фактичному розміщенню обєктів нерухомого майна (магазину).
Згідно листа від 09.07.2018 року №4/16-1848 розміщення обєкта за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 25 не відповідає вимогам містобудівної документації.
Вважаючи протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради у нездійсненні своїх повноважень щодо не винесення та не розгляду на пленарному засіданні клопотання ОСОБА_5 №36/2800 від 08.05.2018 року про надання дозволу на продаж земельної ділянки позивач звернулася до суду із даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. В ст. 59 цього Закону зазначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 128 ЗК України Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Особливості продажу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.
Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, здійснюється відповідно до порядку, визначеного частиною першою цієї статті.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб'єктами господарювання, які є суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Ціна земельної ділянки площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд визначається за нормативною грошовою оцінкою, вказаною в технічній документації. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу земельної ділянки. У разі відмови покупця від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки сума авансового внеску не повертається.

Розрахунки за придбання земельної ділянки можуть здійснюватися з розстроченням платежу за згодою сторін, але не більше ніж на п'ять років. Порядок здійснення розрахунків з розстроченням платежу визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді.

Кошти, отримані від продажу земельних ділянок державної або комунальної власності, зараховуються органами державної влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування відповідно до державного та/або місцевих бюджетів у порядку, визначеному законом.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є бездіяльність міської ради щодо неприйняття рішень з приводу заяви позивача про надання дозволу на продаж земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, буд. 25.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем подано всі необхідні документи, передбачені статтею 128 Земельного кодексу України.

Рішення про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), приймають виключно органи, визначені в статті 118 Земельного кодексу України. Рішення, дії або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду.

Тобто, наведені норми встановлюють право Дніпровської міської ради передавати земельні ділянки комунальної власності у власність громадян, і відповідно обов'язок розглянути клопотання у місячний строк щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову.

Суд зазначає що, подане клопотання позивача не було розглянуте на пленарному засіданні міськради, як того вимагають статті 26 та 59 Закону України Про місцеве самоврядування .

В звязку з вищевикладеним відповідач допустив бездіяльність щодо не винесення та не розгляду на пленарному засіданні клопотання ОСОБА_5 №36/2800 від 08.05.2018 року про надання дозволу на продаж земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, буд. 25.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13), від 07 червня 2016 року (справа №21-1391а16) та Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року (справа № 463/3375/15-а) від 14 серпня 2018 року (справа №826/15748/16).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Зобовязання відповідача розглянути питання ОСОБА_5 №36/2800 від 08.05.2018 року щодо продажу земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, буд. 25 є належним способом захисту порушених прав позивача, при цьому відсутні будь які втручання у дискреційні функції органу влади, оскільки при розгляді заяви позивача відповідачем відповідне рішення не приймалося і прийняття цього рішення лежить в площині його повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 (вул. Марії Ярової, буд. 3, м. Дніпро, 49000, РНОКПП НОМЕР_1) до Дніпровської міської ради (пр. Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо не винесення та не розгляду на пленарному засіданні клопотання ОСОБА_5 №36/2800 від 08.05.2018 року про надання дозволу на продаж земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, буд. 25.

Зобовязати Дніпровську міську раду розглянути заяву ОСОБА_5 №36/2800 від 08.05.2018 року щодо продажу земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, буд. 25., відповідно до встановленого законом порядку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

В звязку з перебуванням судді О.М. Неклеси у відпустці, повний текст судового рішення складено 19 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_1