Справа № 1340/5649/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5649/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій, стягнення грошової компенсації, -

в с т А н о в ив :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління МВС України у Львівській області (далі - ГУМВС у Львівській області, третя особа), з наступними вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати повної грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки згідно з наказом №661 о/с від 22.10.2018 Головного управління Національної поліції у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки на час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 06.04.2018 в сумі 28 960 гривень (двадцять вісім тисяч дев'ятсот шістдесят гривень 00 коп.).

Ухвалою судді від 28.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

31.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звертався до Відповідача із заявою про здійснення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки починаючи з 07.11.2015 по 06.04.2018. Зазначає, що Відповідачем всупереч вимогам його заяви проведено нарахування та виплата компенсації за невикористані дні щорічної відпустки лише за період з 01.01.2018 по 06.04.2018 (за 11 календарних дні) без врахування періоду з 07.11.2015 по 31.12.2017. У зв'язку з цим, вважає вказані дії відповідача протиправними та зазначає про підстави для нарахування та виплати повної грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Відзиву на позовну заяву суду не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Причин неявки та відношення до позову суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2000 року по 06.11.2015 працював в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління МВС України у Львівській області №848 о/с від 06.11.2015 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення), вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплат одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складає: 15 років 08 місяців 05 днів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 у справі №813/6355/18 визнано протиправним та скасовано наказ відповідача №848 о/с від 06.11.2015 та поновлено позивача на посаді.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2016 у справі № 876/3290/16 апеляційна скарга ГУ НП у Львівській області задоволена частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 у адміністративній справі №813/6355/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 848 о/с від 06.11.2015 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Наказом № 1019 о/с Головного управління МВС України у Львівській області від 11.04.2017 визнано протиправним та скасовано наказ від 06.11.2015 № 848 о/с та поновлено ОСОБА_1 на посаду начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06.11.2015.

11.04.2017 ГУ МВС України у Львівській області видало наказ № 1048 о/с від 11.04.2017 про звільнення ОСОБА_1, з 06.11.2015 у зв'язку із скороченням штату. На день видання наказу вислуга років на день звільнення у календарному обчислені та для виплат одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складає: 15 років 02 місяці 28 днів, у пільговому обчислені: 15 років 08 місяців 05 днів.

ОСОБА_1 не погоджуючись із наказом № 1048 о/с від 11.04.2017 оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 по справі №813/1756/17, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018, визнано протиправним та скасовано наказ № 1048 о/с від 11.04.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу Головного управління МВС у Львівській області з 07.11.2015 та зобов'язано відповідача у відповідності до п. 9 розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію" прийняти його на службу до поліції на рівнозначну посаду, яку він обіймав в ГУ МВС України у Львівській області станом на 06.11.2015.

ГУ МВС України у Львівській області наказом від 18.12.2017 № 1105 о/с на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 у справі №813/1756/17 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектора карного розшуку Миколаївського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області з 07.11.2015 та нараховано грошове забезпечення в межах суми стягнення за один місяць 5664,33 грн.

Наказом № 1106/ос від 18.12.2017 ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "г" (через скорочення штатів) з 07.11.2015, вислуга років на день звільнення у календарному обчислені та для виплат одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складає: 15 років 02 місяці 29 днів, у пільговому обчислені: 15 років 08 місяців 06 днів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі №813/542/18 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 18.12.2017 №1106 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) та поновлено такого на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07.11.2015.

На викання зазначеної постанови, ГУ МВС України у Львівській області видало наказ № 1128 о/с від 19.03.2018 про поновлення з 07.11.2015 ОСОБА_1 на посаді.

Згідно наказу № 1129 о/с від 19.03.2018 позивача знову звільнено з органів ВС.

У зв'язку із тим, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 року залишена без змін судом апеляційної інстанції, відповідач видав наказ № 229 о/с від 05.04.2018 про те, що у відповідності до п. 9 розділу XI "Прикінцевих і перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію" позивача прийнято на службу до поліції та призначено на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції Золочівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівської області та присвоєно йому відповідне звання поліції, закріплено жетон з індивідуальним номером (0118679), встановлено посадовий оклад у розмірі 2850 грн. та визначено вислугу років - 15 років 02 місяці 29 днів.

Наказом № 231 о/с від 06.04.2018 позивача звільнено з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Золочівського відділу поліції ГУ НП з 06.04.2018 за власним бажанням. Стаж служби в поліції при звільненні становив 15 років 03 місяці 00 днів.

Згідно наказу ГУ НП у Львівській області № 664 о/с ОСОБА_1 здійснено перерахунок загального стажу роботи в органах поліції, починаючи з 07.11.2015 по 05.04.2018, додано до загального стажу роботи в поліції 2 роки 06 місяців 01 день, та внесено зміни в наказ ГУ НП у Львівській області № 231 о/с від 06.04.2018 "По особовому складу", де в графі стаж служби в поліції при звільненні замість 15 років 02 місяці 29 днів вказано 17 років 08 місяців 00 днів.

17.10.2018 Позивач звернувся із заявою до начальника ГУ НП у Львівській області генерала поліції третього рангу Середи В.В., у якій просив, зокрема: здійснити нарахування та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки починаючи з 07.11.2015 по 06.04.2018 згідно листа Мінсоцполітики № 1500/13/84-16 від 28.10.2016.

Згідно наказу № 661 о/с від 22.10.2018 вимоги заяви задоволено частково. Нараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки лише за період з 01.01.2018 по 06.04.2018 (11 календарних дні) без врахування періоду з 07.11.2015 по 31.12.2017.

Не погоджуючи із неповною виплатою грошової компенсації за невикористані дні відпустки позивач для відновлення порушеного права звернувся до суду.

Суд при вирішенні справи керувався наступним.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 92 цього Закону поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначеними цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Обчислення тривалості відпусток поліцейських визначено у статті 93 вказаного Закону.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Відповідно до частини 9 вказаної статті поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно із частиною 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Суд зазначає, що на поліцейських поширюється соціальний захист, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Також суд вказує, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, водночас, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадку, якщо норми спеціального законодавства не врегульовують спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Норми Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не поширюються на поліцейських щодо умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Водночас, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби (зокрема, затримка виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.03.2018 у справі 806/1551/17.

Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні норми закріплено у частині 1 статті 24 Закону України "Про відпустки", у якій вказано, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Як встановлено судом, позивач звертався із заявою до Відповідача у якій просив, зокрема, здійснити нарахування та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки починаючи з 07.11.2015 по 06.04.2018 згідно листа Мінсоцполітики № 1500/13/84-16 від 28.10.2016.

Наказом ГУ НП у Львівській області № 661 о/с від 22.10.2018 (арк. справи 11 - 12) внесено доповнення до наказу ГУНП у Львівській області від 06.04.2018 № 231 о/с, а саме: компенсація за невідбуту відпустку в період роботи з 01 січня до 06 квітня 2018 року становить 11 календарних днів (з врахуванням 08 календарних днів основної відпустки та 03 календарних днів додаткової відпустки).

Відповідно до довідки № 307/75 від 07.11.2018 розмір грошового забезпечення, яке було нараховане та виплачене майору поліції ОСОБА_1 по видах нарахування за період з 05.04. по 06.04.2018 становить 4313,89 грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку за період з 01.01.2018 по 06.04.2018 в сумі 3620,10 грн.

Таким чином, вказаним наказом відповідач задовольнив заяву позивача в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.01.2018 по 06.04.2018.

Водночас, жодним чином не вирішив питання щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку за період з 07.11.2015 по 06.04.2018.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати повної грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки належить задовольнити.

Щодо вимоги gозивач про стягнення грошової компенсації за невикористанні дні відпустки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 82 КЗпП України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 вказаного Кодексу), зараховуються час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Суд встановив, що наказом ГУНП у Львівській області від 22.10.2018 № 661 о/с на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі №813/2167/18, зокрема, здійснено перерахунок Позивачу загального стажу роботи в органах поліції, починаючи 07.11.2015 по 05.04.2018 та додано до загального стажу роботи в органах поліції 2 роки 06 місяців 01 день.

Як уже зазначалося, відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи наведені норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що у Позивача виникло право на виплату йому компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки за період з 07.11.2015 по 06.04.2018.

На підставі заяви позивача та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі № 813/2167/18, наказом ГУ НП у Львівській області №661 о/с від 22.10.2018 внесено зміни до наказу ГУ НП у Львівській області від 06.04.2018 № 231 о/с, а саме нараховано Позивачу компенсацію за невідбуту відпустку за період з 01.01.2018 по 06.04.2018.

Нарахування та виплата компенсації за невідбуту відпустку за період з 01.01.2018 по 06.04.2018 підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки № 307/75 від 07.11.2018.

Таким чином, суд дійшов висновку зобов'язати ГУ НП у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 07.11.2015 по 31.12.2017.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 72 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує, що Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Тому, у відповідності до частини 4 статті 159 КАС України, суд розцінює таке як визнання позову.

Підсумовуючи наведене, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозв'язку з обставинами даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій, стягнення грошової компенсації, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати повної грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки за період 07.11.2015 по 31.12.2017.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 07.11.2015 по 31.12.2017.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 лютого 2019 року.

Суддя В.М. Сакалош