Справа № 140/1979/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/679/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року ( суддя Ксензюк А.Я., ухвалене в м. Луцьку) у справі №140/1979/18 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради від 26 вересня 2018 року за №47/42 «Про внесення змін до рішення Луцької міської ради від 02 вересня 2009 року №45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1».

В обгрунтування позову зазначає, що 11 грудня 2002 року між ФОП ОСОБА_3, як орендарем, та Луцькою міською радою, як орендодавцем, був укладений договір оренди земельної ділянки №3182, відповідно до якого відповідач передав в довгострокове користування позивачу на умовах оренди земельну ділянку площею 5 257 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовані торгові ряди, яким рішенням Луцької міської ради від 02 вересня 2009 року №45/4 надано статус ринку. 01 червня 2009 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір №7 оренди торгового місця. Зазначає, що Луцькою міською радою 26 вересня 2018 року оскаржуваним рішенням внесено зміни до рішення Луцької міської ради від 02 вересня 2009 року №45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1», доповнивши пункт 1 після слова «Надати» текстом «до 01.10.2018». Позивач вважає, що дане рішення є протиправним і таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства, та підлягає скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач ФОП ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, у якій, з посиланням на порушення судом при його винесенні норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове яким позов задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, що оскаржуваним рішенням від 26.09.2018 року № 47/42 відповідач позбавив його та й інших осіб права на здійснення торгівлі на ринку на АДРЕСА_1, оскільки враховуючи внесенні зміни, дана територія буде використовуватись лише для обслуговування денної стоянки автомобілів, а тому здійснення торгівлі на даній земельній ділянці буде неможливим. Апелянт вважає, що перш ніж приймати таке рішення Луцька міська рада мала б обговорити це питання з підприємцями які торгують на ринку. Також апелянт посилається на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року у справі № 0340/1302/18 яким визнано протиправним та скасовано рішення Луцької міської ради від 27.06.2018 року № 43/70 «Про внесення змін до рішення Луцької міської рад від 02.09.2009 року № 45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1».

Відповідач Луцька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апелянта безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін.

Сторони будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 11 грудня 2002 року між Луцькою міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Луцька міська рада на підставі свого рішення від 22 листопада 2002 року №3/7.15 «Про надання земельної ділянки на умовах оренди підприємцю ОСОБА_3.» надала в оренду ФОП ОСОБА_3, згідно з планом землекористування, що є невід'ємною частиною цього договору, земельну ділянку площею 5 257 кв.м. для обслуговування денної стоянки автомобілів для обслуговування ринку на АДРЕСА_1. Земельна ділянка надається в довгострокове користування на умовах оренди строком на 25 років для обслуговування денної стоянки автомобілів для обслуговування ринку на АДРЕСА_1.

В подальшому, 01 червня 2009 року між ФОП ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір №7 оренди торгового місця, строком до 2027 року.

Відповідно до умов договору, зокрема пункту 1.1 , орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування торгове місце площею 15, 0 кв.м., яке знаходиться ряд НОМЕР_1, місце НОМЕР_2, на території ринку підприємця ОСОБА_3, який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Разом з тим. 20 листопада 2009 року Департаментом підприємництва Луцької міської ради затверджено паспорт ринку на АДРЕСА_1 м. Луцьк.

Судом встановлено, що 27 червня 2018 року Луцькою міською радою прийнято рішення №43/70, яким внесено зміни до рішення Луцької міської ради від 02 вересня 2009 року №45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1», доповнивши пункт 1 після слова «надати» текстом «до 01.07.2018». Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі №0340/1302/18 визнано протиправним та скасовано рішення Луцької міської ради від 27 червня 2018 року №43/70 «Про внесення змін до рішення Луцької міської ради від 02.09.2009 №45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1».

Разом з тим, Луцька міська рада 26 вересня 2018 року прийняла рішення №47/42 «Про внесення змін до рішення Луцької міської ради від 02 вересня 2009 року №45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1».

Суд першої інстанції при прийнятті рішення виходив з того, що оскаржуване рішення Луцької міської ради не стосувалося прав позивача у даній справі, а відтак відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам визначеним законодавством, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядуванняв Україні» №280/97-ВР ( надалі Закон № 280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Як слідує із змісту оскаржуваного рішення відповідача № 47/42 від 26.09.2018 року Луцька міська рада вирішила внести зміни до рішення міської ради від 02.09.09 № 45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1» доповнивши пункт 1 після слова «надати» текстом «до 01.10.2018».

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Конституційний Суд, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду, особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» [Aksu v. Turkey] пункт 50; «Берден» [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; «Тенасе проти Молдови» [Tгnase v. Moldova]).

Судом першої інстанції вірно вказано, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковим під час судового розгляду.

Аналізуючи зміст оскаржуваного позивачем рішення колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції , що в даному випадку Луцькою міською радою будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача ФОП ОСОБА_1 не приймалося та не вчинялося, оскільки спірним рішенням внесено зміни в рішення Луцької міської ради № 45/4 від 02.09.2009 року, яке стосується виключно прав та інтересів Луцької міської ради та ФОП ОСОБА_3.

Відтак судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволені позову, оскільки відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Щодо посиланнь апелянта на ч.4 ст.78 КАС України та відповідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року у справі № 0340/1302/18 щодо оскарження рішення Луцької міської ради № 43/70 від 27.06.2018 року «Про внесення змін до рішення Луцької міської ради від 02.09.2009 року № 45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1», як доказ неправомірності оскаржуваного рішення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що ч.7 ст.78 КАС України передбачено, що правова оцінка надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обов'язковою для суду.

Посилання апелянта на ту обставину, що оскаржуваним рішенням відповідач позбавив позивача права на здійснення торгівлі на даному ринку є безпідставним , оскільки, як вже було зазначено вище судом, оспорюване рішення стосувалось внесення змін, а саме доповнення до пункту 1 після слова «надати» текстом «до 01.10.2018 року» рішення Луцької міської ради від 02.09.2009 року № 45/4 «Про надання статусу ринку торговим рядам на АДРЕСА_1», згідно якого надано статус ринку торговим рядам по АДРЕСА_1 підприємця ОСОБА_3. Крім цього пунктом 2 оспорюваного рішення було зобовязано ФОП ОСОБА_3 до 10.10.2018 року проінформувати субєктів, які здійснюють торгівельну діяльність про це рішення та можливість здійснення торгівельної діяльності на інших ринках. Разом з тим з вказаного рішення не вбачається будя-яка дія відповідача по відношенню до позивача щодо позбавлення останнього права на здійснення торгівлі на вказаному вище ринку.

Доводи апелянта, що Луцькою міською радою поставлено позивача у безвихідь, оскільки в короткий строк не можливо отримати торгове місце на іншому ринку є безпідставними, оскільки в оспорюваному рішенні про вказану обставину не йдеться.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12. 2018 року в справі № 140/1979/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 22.02.2019р.