Справа № 521/9497/18
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №521/9497/18
Провадження №2-а/521/224/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач посилався на ті обставини, що 16 травня 2018 року заступником начальника Одеської митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Халковським О.М. було ухвалено постанову про порушення митних правил №0607/50000/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 481 ч.3 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що ухвалення оскаржуваної постанови та накладення адміністративного стягнення було здійснено після спливу встановленого законом строку для притягнення до відповідальності за порушення митних правил та накладення адміністративного стягнення. Водночас, позивач свідчив про порушення його права на захист при розгляді справи про порушення митних правил Одеською митницею ДФС.

У зв'язку з цим, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив скасувати постанову про порушення митних правил №0607/50000/18 від 16 травня 2018 року.

Відповідач - Одеська митниця ДФС - скористалась правом подачі відзиву на позовну заяву. Заперечуючи проти заявленого позову, представник відповідача посилався зокрема, що вина ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил доведена зібраними у відповідній справі доказами, митним органом не пропущений строк притягнення порушника до адміністративної відповідальності та розгляд справи про порушення митних правил був здійснений із дотриманням вимог закону.

Зважаючи на викладене, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з'явився, від особи надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів згідно зі ст. 194 ч.3 КАС України.

Представник Одеської митниці ДФС у відкрите судове засідання не з'явився, від особи надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів згідно зі ст. 194 ч.3 КАС України.

Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Під час судового розгляду справи суд установив, що 20 березня 2018 року о 10 год. 21 хв. у зону митного контролю через пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення №2 митного поста «Акерман» Одеської митниці ДФС, у напрямку з України до Республіки Молдова, по смузі руху «зелений коридор» в'їхав легковий автомобіль марки «Hyunday Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Україна, кузов НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 Під час перевірки відповідно до інформації, отриманої з використанням Єдиної автоматизованої інформаційної системи та АСМО «Інспектор» установлено, що громадянин України ОСОБА_2 26 травня 2014 року о 01 год. 02 хв. через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» митного поста «Гоптівка» Харківської митниці Міндоходів, ввіз на митну територію України автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_5, країна реєстрації - Республіка Польща, кузов НОМЕР_4, у митному режимі «тимчасове ввезення» до одного року. Інформація щодо вивезення за межі митної території України вказаного транспортного засобу станом на 20 березня 2018 року відсутня.

20 березня 2018 року посадовою особою Одеської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил №0607/50000/18.

16 травня 2018 року заступником начальника митниці - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Халковським О.М. ухвалено постанову в справі про порушення митних правил №0607/50000/18, згідно з якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 481 ч.3 МК України та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день вчинення порушення становить 17000,00 гривень.

За висновком митного органу, громадянин ОСОБА_2 повинен був вивезти за межі митної території України автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_5, терміном до 26 травня 2015 року. У зв'язку з невиконанням вимог закону, строк тимчасового ввезення транспортного засобу був перевищений позивачем більше ніж на десять діб.

У силу ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачає ст. 380 ч.1 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно зі ст. 308 ч.5 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, як встановлює ст. 481 ч.3 МК України, перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правова позиція позивача ґрунтується на тому, що митним органом пропущений строк накладення адміністративного стягнення, який встановлений законом та складає шість місяців з дня вчинення або виявлення цього порушення. Перевіряючи обґрунтованість указаних доводів суд звернув увагу на наступне.

Як передбачала ст. 467 МК України (в редакції від 16 квітня 2018 року, що діяла на момент ухвалення оскаржуваної постанови), якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як зазначалось, позивач 26 травня 2014 року ввіз на митну територію України автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_5, та цей транспортний засіб підлягав вивезенню з митної території України в строк до 26 травня 2015 року, який за визначених обставин міг бути продовжений, але не більш як на 60 днів - до 26 липня 2015 року.

Згідно з відомостями паспортного документу ОСОБА_2 для виїзду за кордон, позивач неодноразово здійснював перетини кордону в 2015 та 2016 роках, але протокол про порушення митних правил був складений посадовою особою Одеської митниці ДФС лише 20 березня 2018 року. За відповідними обставинами представник відповідача пояснював, що орієнтування відносно ОСОБА_2 було внесене до АСМО «Інспектор-2006» на підставі службової записки від 17 лютого 2016 року, після чого було необхідно провести опитування особи.

Але суд не може прийняти наведені твердження в якості належного обґрунтування складення протоколу про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності майже через три роки після закінчення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України.

Відтак, суд погоджується з позивачем, що митним органом пропущений строк накладення адміністративного стягнення.

Як випливає з письмових пояснень ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року, що надавались посадовій особі митного органу, позивач в 2015 році не здійснив вивезення транспортного засобу у зв'язку з поломкою. Проте цей довід особи не відображений у протоколі про порушення митних правил №0607/50000/18 від 20 березня 2018 року та йому не надана належна оцінка в постанові в справі про порушення митних правил №0607/50000/18.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, категорія «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює розраховані державними органи до сплати митні платежі, які розглядаються судом як частина сфери оподаткування (рішення у справах «Інтерсплав проти України» («Intersplav v. Ukraine», заява №803/02), «TOB «Полімерконтейнер» проти України» («Polimerkonteyner, TOV v. Ukraine», заява №23620/05 тощо).

Так, згідно з параграфами 16, 17 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України» («Polimerkonteyner, TOV v. Ukraine», заява №23620/05), суд наголошує, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним. Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля. Крім того, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» («Sporrong and Lonnroth v. Sweden», заяви №№7151/75; 7152/75, п. 69-73).

Водночас, за висновками Європейського суду з прав людини, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, п. 570); «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» («Stubbings and others v. the United Kingdom», заяви №№22083/93, 22095/93, п. 51).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що митним органом пропущений строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Посилання відповідача на дотримання відповідного строку є необґрунтованими та спростовується зібраними доказами.

Оскільки позивач просив суд поновити строк оскарження постанови у справі про порушення митних правил, суд зазначає наступне.

Оскаржувана постанова митного органу була ухвалена 16 травня 2018 року, справа про порушення митних правил була розглянута за відсутності ОСОБА_2 Копія постанови направлена позивачеві засобами поштового зв'язку та отримана 23 травня 2018 року, а 05 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із відповідним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, суд погодився із обґрунтованістю тверджень сторони та дійшов висновку про поновлення строку оскарження постанови у справі про порушення митних правил на підставі ст. 289 КУпАП та ст. 121 КАС України.

Як чітко зобов'язує ст. 77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини, наведені у параграфі 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» («Fedorchenko and Lozenko v. Ukraine», заява №387/03), параграфі 43 рішення у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine», заява №16437/04) та параграфі 60 рішення у справі «Бєлоусов проти України» («Belousov v. Ukraine», заява №4494/07), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак, посилання відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними, мають суперечливий характер та викликають обґрунтований сумнів, що сукупно має тлумачитись на користь позивача.

Відповідно до ст. 531 ч.1 п.1 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Ураховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 19, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 371, п.п. 9, 15.5 розділу VII КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подання позовної заяви про скасування постанови Одеської митниці ДФС №0607/50000/18 в адміністративній справі про порушення митних правил.

Постанову Одеської митниці ДФС України у справі про порушення митних правил №0607/50000/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 481 ч. 3 МК України - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, яка передбачена ст. 481 ч. 3 МК України - закрити, у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності подається безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Повні відомості про сторін згідно зі ст. 246 ч.5 п.4 КАС України:

Позивач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: Одеська митниця ДФС - 65078, місто Одеса, вулиця Івана і Юрія Лип, 21-а; ідентифікаційний код в .

Суддя: І.В. Плавич