Справа № 160/247/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2019 року Справа № 160/247/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -
09 січня 2019 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1(далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000331/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 02 листопада 2018 року, винесеного Головним управліннямДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено наступне. Позивачказдійснює господарську діяльність в павільйоні, що розташований в АДРЕСА_1. 19 жовтня 2018 року Криворізьким відділом контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено фактичну перевірку за місцем провадження господарської діяльності, за результатом якої складено акт. В акті зазначено, що перевіркою встановлено здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії. На підставі акту було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій у розмірі 17 000грн. Зазначене рішення позивач вважає незаконним, оскільки працівниками відповідача було допущено чимало порушень процесуального характеру під час проведення перевірки, прийняття та підписання акту і, відповідно, винесення рішення про застосування штрафних санкцій. Зокрема, позивачка зазначила, що у відповідача не було підстав для проведення фактичної перевірки. Акт фактичної перевірки не підписаний двома посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а отже, акт не відповідає нормам діючого на момент проведення перевірки законодавства. Крім того, в разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, контролюючий орган мав би винести податкове повідомлення-рішення, а не рішення про застосування штрафних санкцій. Саме ж рішення підписано виконуючим обов'язки керівника контролюючого органу, що суперечить п.86.7, п.86.8 ст. 86 Податкового кодексу України. До того ж, контролюючий орган позбавив позивача права, гарантованого абз.2 п. 8 Порядку №790 бути присутнім при вирішенні справи.Також, відповідач безпідставно зазначив додатки до акту копії електронних стрічок, створених в електронній формі, оскільки скріншот не є копією контрольної стрічки в електронній формі. Позивач стверджує, що єдиним документом на підтвердження факту здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями є фіскальний чек, за відсутності якого не є можливим встановлення факту реалізації. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що застосовуючи фінансову відповідальність за податкове правопорушення у вигляді штрафу, відповідач діяв у спосіб, що не передбачений Податковим кодексом України, у зв'язку з чим рішення №000331/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 02 листопада 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/247/19 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідача зобов'язано надати відзив на позов.
30 січня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено наступне.Під час фактичної перевірки позивача було встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями в період з 27.05.2016 р. по 30.05.2016 р. без придбання відповідної ліцензії згідно з контрольних стрічок, які створені в електронній формі до РРО. Реалізація без відповідної ліцензії відбулась у зв'язку із тим, що ліцензія направо роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_2 діяла з 26.05.2015 р. по 26.05.2016 р., а ліцензія НОМЕР_3 на право роздрібної торгівлі алкогольним напоями діяла з 31.05.2016 р. по 31.05.2017 р., тобто розрив складає 4 дні. Отже, доказом того, що ФОП ОСОБА_1 не мала ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв у перевіряємий період є пояснення самої позивачки, де зазначено, що нею здійснювався продаж алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, у зв'язку із затримкою з проплатою на отримання алкогольної ліцензії.Тобто, самою позивачкою не спростований той факт, що нею здійснювався продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії. Щодо форми рішення про застосування штрафних санкцій відповідач зазначив, що таке рішення виноситься в разі виявлення порушень законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що відповідає ст. 17 Закону №481/95-ВР. Щодо тверджень позивача про те, що вона повинна бути присутньою при розгляді питання про застосування до неїо фінансових санкцій, відповідач зазначив, що відповідно до п. 8 Порядку №790 це питання може розглядатись за участю суб'єкта господарювання на його вимогу або вимогу органу, що прийняв рішення про застосування санкцій. Тобто, порушень прав позивача на участь у вирішенні цього питання не допущено, ця норма не має імперативного характеру.Враховуючи порушення позивачем під час провадження господарської діяльності вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосування фінансових санкцій є цілком правомірним. У зв'язку із викладеним, оскаржуване рішення прийнято контролюючим органом правомірно, а заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
08 лютого 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивачка зауважила, що у відзиві на позов відповідач не навів жодних аргументів, які б спростували доводи позову, не надав доказів того, що мало місце порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа - підприємець 05.10.2004 р. та перебуває на обліку у Нікопольському ДПІ (Покровське відділення) ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
19 жовтня 2018 року на підставі наказу №5940-п від 17.10.2018 року та направлень №2431 від 17.10.2018 р., № 2430 від 17.10.2018 р. співробітниками ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснено фактичну перевірку павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить суб'єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пального.
Згідно з відміткою до акту зауважень до акту не надано.
Копію акту вручено 19.10.2018 року.
До акту надано пояснення, де зазначено: «По факту перевірки можу пояснити наступне: у період з 28.05.2016 р. по 29.05.2016р. була затримка з проплатою на отримання алкогольної ліцензії, тому розрив між ліцензіями склав 4 дні. Гроші за ліцензію були проплачені вчасно, але у зв'язку з тим, що банківські послуги затягнулись у часі на 4 доби, виникла затримка не з моєї вини».
В ході судового розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення.
Протокол переданий на розгляд і вирішення суду.
Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року розглянуто матеріали справи, які надійшли від Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровської області про притягнення ОСОБА_1, інн.НОМЕР_1, до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрито адміністративну справу у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.
Постанова Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 р. набула законної сили 18.12.2018 року.

Відповідно до положень п. п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP(далі - "Закон № 481/95-BP").

Статтею 15 Закону № 481/95 встановлено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта

господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків отриманої партії товару, але не менше 17000,00 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Згідно з п.3 Порядку №790 до суб'єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, є:

- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з п. 6, п.8 Порядку №790 рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.4, ч.6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що до господарюючого суб'єкта можуть бути застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Згідно з п. 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснює свою господарську діяльність в павільйоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

19 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_1 співробітниками Нікопольського ОДПІ (Покровське відділення)ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено акт про результати фактичної перевірки №61288/04-36-40-05/НОМЕР_1 та протокол про адміністративне правопорушення №61291/04-36-40-05/НОМЕР_1 19.10.2018 року про скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі висновків акту про результати фактичної перевірки №61288/04-36-40-05/НОМЕР_1 відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій, що оскаржується у даній справі.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року у справі №184/2300/18 закрито адміністративну справу у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КпАП України у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Постанова Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року у справі №184/2300/18 набрала законної сили 18.12.2018 року., а отже, є обов'язковою до виконання.

З урахуванням положень ч.4. ч.6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, в постанові Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року у справі №184/2300/18 судом встановлено наступне:

«Згідно адміністративного протоколу №61291/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 19.10.2018 року було встановлено, що ОСОБА_1 порушила порядок провадження господарської діяльності, а саме роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії, а саме згідно контрольних стрічок, які створені в електронній формі (вибірково), Mini-400МЕ, заводський №ПБ410141631, фіскальний № В, за період з 27.05.2016 року по 30.05.2016 року здійснювалась реалізація алкогольних напоїв. В даний період відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Порушення вчинене у павільйоні за адресою АДРЕСА_1, та зафіксоване в акті перевірки №-40-05/НОМЕР_1 від 19.10.2017 року. Було порушено ст.15 ЗУ від 19.12.1995 року №481/95-ВР « Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Беручи до уваги те, що указані в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1, факт скоєння яких доводиться зібраними у справі доказами, і не заперечувався ОСОБА_1, мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.156 КпАП України, що виключає застосування в даному випадку ч.1 ст.164 КпАП України, враховуючи те, що у протоколі про адміністративне правопорушення №61291/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 19.10.2018 року відсутні вказівки на вчинення ОСОБА_1 інших дій, які б охоплювалися іншими формами об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України (оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення цих дій була зареєстрована як фізична особа-підприємець), приходжу до висновку про необхідність закрити провадження у цій справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України».

Отже, Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області встановлено, що дії ОСОБА_1, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, факт скоєння яких доводиться зібраними у справі доказами, і не заперечувався ОСОБА_1, мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.156 КпАП України.

За таких обставин, є таким, що набуло законної сили судове рішення у справі №184/2300/18, яким встановлено вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме,роздрібної торгівлі алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії.

Такі висновки місцевого суду в частині наявності дій та чи вчинені вони позивачем мають бути враховані судом при розгляді даної адміністративної справи.

Позивачем у даній справі оскаржується рішення про застосування фінансових санкцій, винесене на підставі висновків акту фактичної перевірки від 19.10.2018 р. №61288/04-36-40-05/НОМЕР_1, з процедурних питань.

Проте, з підстав наявності судового рішення, яке набуло законної сили, яким встановлено вчинення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії, не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача щодо копій електронних стрічок як неналежних доказів.

Твердження позивача стосовно того, що відповідачем без законних підстав проведено перевірку, є недоречними, оскільки перевірка була проведена на підставі наказу №5940-п від 17.10.2018 року та направлень на перевірку №2431 від 17.10.2018 р., № 2430 від 17.10.2018 р., про що також відсутній спір між сторонами.

Безпідставними є також і доводи позивача щодо відсутності повноважень виконуючого обов'язки начальника контролюючого органу підписувати рішення про застосування фінансових санкцій з урахуванням положень пункту 6 Порядку №790.

Недоречним також в даному випадку суд вважає посилання позивача щодо форми рішення про застосування штрафних санкцій.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP передбачена відповідальність у вигляді фінансових санкцій саме господарюючих суб'єктів в разі, зокрема, провадження ними роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, про що складається рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за формою згідно з додатком до Порядку №790.

Таким чином, зважаючи на той факт, що постанова у справі про адміністративне правопорушення набула чинності, постановою судувстановлено вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме,роздрібної торгівлі алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії,факт скоєння яких доводиться зібраними у справі №184/2300/18 доказами, і не заперечувався ОСОБА_1, рішення про застосування фінансових санкцій від 02.11.2018 р. №000331/04-36-40-05/НОМЕР_1 є правомірним, прийнятим відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто, з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, відповідає критеріям, визначеним ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність дій контролюючого органу щодо нарахування позивачу як суб'єкту господарювання фінансових санкцій у розмірі та у порядку, визначеному абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук