Справа № 760/25521/18
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1666/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з особливих доручень Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції майора поліції Кацан Євгенія Григоровича, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лисенко Я.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 02.10.2018 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП майора поліції Кацан Є.Г., УПП у м. Києві ДПП, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії НК № 733151 від 31.07.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; визнати незаконним рішення Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду представник позивача посилається на наступне.

Так, 31.07.2018 р. ОСОБА_1 в телефонному режимі було викликано до кабінету №100 приміщення УПП у м. Києві, де старшим інспектором о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві майором поліції Кацан Є.Г. було складено постанову серії НК № 733151 від 31.07.2018 р. про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно змісту зазначеної постанови, 30.07.2018 р. о 16 год. 21 хв., за адресою: вул. Труханівська, 19 в м. Києві, позивач керував транспортним засобом без чинного договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважаючи постанову безпідставною, остання була оскаржена в адміністративному порядку начальнику УПП у м. Києві, на що 27.09.2018 р. позивачем отримано рішення щодо залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення. Зі змісту рішення вбачається, що УПП у м. Києві ДПП проводилася перевірка, в результаті якої було встановлено, що 30.07.2018 р. о 16 год. 21 хв. по вул. Труханівська, 19 у м. Києві, гр. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Каділак», номерний знак НОМЕР_1, перед початком руху не впевнився у безпеці та здійснив наїзд на пішохода, при цьому, залишив місце пригоди. Як зазначив майор поліції Кацан Є.Г., під час перевірки гр. ОСОБА_1 відмовився надавати для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас, як зазначає представник позивача, під час проведення так званої перевірки навіть не було з'ясовано де, коли та за яких обставин майор поліції Кацан Є.Г. запитував позивача пред'явити страховий поліс та чи перебував ОСОБА_1 в той момент за керуванням транспортного засобу.

Таким чином, суперечності в протоколі та рішенні про залишення постанови без змін викликають обґрунтований сумнів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Представник позивача вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 р., по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

14.12.2018 р. до суду від представника відповідачів старшого інспектора з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП майора поліції Кацан Є.Г. та УПП у м. Києві ДПП надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідачів вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що дії інспектора поліції є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор поліції під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Крім того, вказує, що інспектором поліції було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії НК №733151 від 31.07.2018 р., з дотриманням положень діючого законодавства України. Вина позивача є доведеною повністю, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Також представником відповідачів було надано суду відеозапис.

Позивачем та його представником відповіді на відзив до суду подано не було.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 733151 від 31.07.2018 р., позивач ОСОБА_1, 30.07.2018 р. о 16 год. 21 хв., за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, 19, керуючи транспортним засобом «CADILLAC SRX», н.з. НОМЕР_1 не мав при собі чинного договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вбачається, що постанова була складена старшим інспектором з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП майора поліції Кацан Є.Г., за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, та була вручена позивачу.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зазначеними в п. 2.1 Правил, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.1 (ґ) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

З відзиву, наданого суду представником відповідачів старшого інспектора з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП майора поліції Кацан Є.Г. та УПП у м. Києві ДПП, вбачається, що на телефонну лінію «102» 30.07.2018 р. надійшов виклик про здійснення транспортним засобом наїзду на пішохода за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, 19.

На місце події був направлений екіпаж патрульної поліції, яким було встановлено, що водій даного транспортного засобу залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та складено схему місця ДТП, відбрано пояснення в потерпілого, свідків.

Відповідно до частини восьмої розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов'язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротишй строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

Управлінням патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції було проведено перевірку, в результаті якої встановлено, що 30.07.2018 р. о 16 год. 21 хв. на вул. Труханівська, 19, м. Київ, громадянин ОСОБА_4, керуючи автомобілем «CADILLAC SRX», н.з. НОМЕР_1 перед початком руху не впевнився у безпеці та здійснив наїзд на огороджувальний конус, що призвело до його пошкодження та наїзд на пішохода, при цьому залишив місце пригоди, що підтверджується відеозаписом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до рішення заступника начальника УПП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5, яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що 03.08.2018 р. до управління надійшла скарга гр. ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії НК № 733151.

У своїй заяві він повідомляє, що сидячи в кабінеті № 100 в УПП у м. Києві, він не керував автомобілем та, відповідно, не мав пред'являти поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Перевіркою встановлено, що 30.07.2018 р. о 16 год. 21 хв., на вул. Труханівська, 19 у м. Києві, гр. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Каділак», номерний знак НОМЕР_1, перед початком руху не впевнився у безпеці та здійснив наїзд на огороджувальний конус, що призвело до його пошкодження та наїзд на пішохода, при цьому, залишив місце пригоди.

31.07.2018 р. гр. ОСОБА_1 прибув до відділу розшуку та оформлення матеріалів ДТП УПП у м. Києві, де у його присутності відносно нього були складені: протокол про адміністративне правопорушення БД № 432192 за порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, протокол БД № 432193 за порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП та винесено постанову НК № 733151 за порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як зазначив майор поліції Кацан Є.Г., під час перевірки документів гр. ОСОБА_1 відмовився надавати для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зазначеного рішення заступника начальника УПП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5, постанову про накладення адміністративного стягнення НК № 733151 від 31.07.2018 р., винесену ст. інспектором з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві майором поліції Кацан Є.Г., залишено без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі випадки визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

За змістом п. 21.2 ст. 21 Закону, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до ст. 53 Закону, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тобто, законом визначено випадки, за яких водій транспортного засобу зобов'язаний пред'являти поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідачем старшим інспектораомз о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП майором поліції Кацан Є.Г. була винесена постанова відносно позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП, а саме: позивач, керуючи транспортним засобом «CADILLAC SRX», н.з. НОМЕР_1 не мав чинного договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР.

П. 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

У п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач спростовує той факт, що він не мав при собі чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- івідеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з відеозапису, наданого суду представником відповідачів старшого інспектора з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП майора поліції Кацан Є.Г. та УПП у м. Києві ДПП, позивач, 30.07.2018 р. о 16 год. 21 хв., за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, 19, керуючи транспортним засобом «CADILLAC SRX», н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на огороджувальний конус, що призвело до його пошкодження та наїзд на пішохода, при цьому, залишив місце пригоди.

УПП у м. Києві було проведено перевірку, якою встановлено, що перевірка Полісу через централізовану базу даних МТСБУ автомобіля «CADILLAC SRX», н.з. НОМЕР_1 на момент складання постанови, результатів не дала, що підтверджується скриншот із бази даних МТСБУ.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не додано Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, й до матеріалів позовної заяви.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивачем не спростовується факт вчинення правопорушення, а саме відсутність такого Полісу.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами, відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, підтверджуються факт порушення позивачем ПДР України, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, позиція позивача у даній справі не є доведеною.

Підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена інспектором за місцем його перебування та виконання ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем перебування УПП у м. Києві ДПП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діяннях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії НК № 733151 від 31.07.2018 р., вбачається порушення ним п. 2.1 (ґ) ПДР України та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає, що інспектор УПП в м. Києві ДПП при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 733151 від 31.07.2018 р. винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 126, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого інспектора з особливих доручень Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції майора поліції Кацан Євгенія Григоровича, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.