Справа № 240/4786/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/4786/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати в повному обсязі:
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем неправомірно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки згідно вимог чинного законодавства якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, то платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. На праві приватної власності йому належить 1/2 частина нерухомого майна, проте відповідачем нараховано податок як одноосібному власнику з нерухомого майна.
Представник позивача 03.12.2018 подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.
В судовому засіданні 12.12.2018 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Податковими повідомленнями-рішеннями від 10.04.2018 позивачу за 2017 рік визначено суми зобов'язань за платежами по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 23.07.2018 №131734216, згідно якої ОСОБА_1 є власником:
Вважаючи рішення контролюючого органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до відповідача зі скаргою.
Рішенням про результати розгляду скарги від 10.08.2018 позивачу відмовлено у задоволенні скарги, а податкові повідомлення-рішення залишено без змін, з тих підстав, що платником податків не надано доказів, які спростовують нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (а.с.43-46).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб'єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб'єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71-VIII), яким було введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. А у "Прикінцевих положеннях" Закону N 71-VIII міститься пряма норма щодо введення цього Закону у дію з 01 січня 2015 року.

Підпунктом 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування).

Згідно з положеннями частини 5 статті 59 та частини 1 статті 73 Закону України від 21.05.97 N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення та є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті місцевими органами виконавчої влади, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації не пізніш, як у 10-денний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, якщо ці акти не підлягають державній реєстрації.

Підпунктом 266.1.1. пункту 266.1. статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п.266.2.1. п.266.2. ст.266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Водночас абзацом "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 ПК України визначено, що не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Податковий кодекс України не надає тлумачення терміну "будівлі промисловості", що використовується в п.п."є" п.п. 266.2.2. ст. 266 ПК України.

В свою чергу норми статті 62 Господарського кодексу України визначають, що підприємство, це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

Таким чином, до будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості"; 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу продав:

- 22.06.2016 1/2 частку нежитлової будівлі - будівлі К.З.С. за адресою: вул.Комсомольська буд.87, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл. ОСОБА_2 (а.с.83-85);

- 20.04.2015 по 1/2 частці трьох нежитлових будівель - будівлі маслобойні за адресою: вул.Комсомольська буд.81, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., комори за адресою: вул.Комсомольська буд.83, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., гаража для автомашин за адресою: вул.Комсомольська буд.62, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл. ОСОБА_3 (а.с.86-87, 92-93, 98-99);

- 21.08.2015 по 1/2 частці двох нежитлових приміщень - сіносховища за адресою: вул.Комсомольська буд.121, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; пилорами за адресою: вул.Комсомольська буд.123, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл. ОСОБА_4 (а.с.88-91);

- 18.08.2015 1/2 частку нежитлової будівлі - телятника за адресою: вул.Комсомольська буд.66, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл. ОСОБА_5 (а.с.94-95);

- 04.09.2015 1/2 частку нежитлової будівлі - тракторної майстерні за адресою: вул.Комсомольська буд.95, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл. ОСОБА_6 (а.с.96-97).

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Як видно з матеріалів справи, у 2017 році ОСОБА_1 не був власником 1/2 часток об'єктів нежитлової нерухомості будівлі К.З.С. за адресою: вул.Комсомольська буд.87, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; будівлі маслобойні за адресою: вул.Комсомольська буд.81, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; комори за адресою: вул.Комсомольська буд.83, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; гаража для автомашин за адресою: вул.Комсомольська буд.62, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; сіносховища за адресою: вул.Комсомольська буд.121, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; пилорами за адресою: вул.Комсомольська буд.123, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; телятника за адресою: вул.Комсомольська буд.66, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл.; тракторної майстерні за адресою: вул.Комсомольська буд.95, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., а тому не має обов'язку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на вказані об'єкти нерухомості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що контролюючим органом безпідставно прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.04.2018 №0-1005 на суму 404,16 грн; №0-1005 на суму 882,88 грн; №0-1005 на суму 583,36 грн; №0-1005 на суму 557,44 грн; №0-1005 на суму 1859,52 грн; №0-1005 на суму 1054,88 грн; №0-1005 на суму 257,76 грн; №0-1005 на суму 1920,16 грн.

Що стосується податкових повідомлень-рішеннь від 10.04.2018 №0-1005 на суму 51,20 грн; №0-1005 на суму 4099,20 грн; №0-1005 на суму 71,36 грн суд зазначає наступне.

Як зазначено вище об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 23.07.2018 №131734216 видно, що ОСОБА_1 є власником:

- 1/2 частки будівлі млина за адресою: вул.Комсомольська буд.79, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., загальною площею 16 кв. м;

- 1/2 частки будівлі зерноскладу за адресою: вул.Комсомольська буд.85, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., загальною площею 1281 кв. м;

- 1/2 частки будівлі молокоприймального пункту за адресою: вул.Комсомольська буд.70, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., загальною площею 22,3 кв. м; (а.с.109-117).

Таким чином, з урахуванням відсутності у Податковому кодексі України конкретизованого переліку нерухомого майна, що відноситься до будівель промисловості, та визначення поняття "промислове підприємство" суд приходить до висновку про те, що у власності позивача знаходяться об'єкти нежитлової нерухомості, що підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №806/2461/17 зазначено, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Рішенням одинадцятої сесії сьомого скликання Бородянської селищної ради Київської області від 30 червня 2016 року № 218-11-VІІ встановлені місцеві податки та збори на 2017 рік "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2017 рік" встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік, згідно з додатком ІІІ-1.

Як видно з додатку ІІІ-1 до вказаного рішення платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.1.1.) .

Пунктом 5.2. додатку ІІІ-1 встановлено ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, зокрема:

- будівлі офісні відокремлені будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей 0,1 %

- будівлі підприємств побутового обслуговування 0,1 %

- господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо 0,1 % (окрім розташованих в межах присадибних земельних ділянок).

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 гривень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 за 2017 рік слід податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 1/2 частку будівлі млина за адресою: вул.Комсомольська буд.79, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., загальною площею 16 кв. м, в розмірі 25,6 грн (16х3,2/2);

- за 1/2 частку будівлі зерноскладу за адресою: вул.Комсомольська буд.85, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., загальною площею 1281 кв. м, в розмірі 2049,6 грн (1281х3,2/2);

- за 1/2 частку будівлі молокоприймального пункту за адресою: вул.Комсомольська буд.70, с.Нова Гребля, Бородянського р-ну Київської обл., загальною площею 22,3 кв. м, в розмірі 35,68 грн (22,3 х3,2/2) (а.с.109-117).

Як видно зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішеннь від 10.04.2018 контролюючим органом не враховано, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частин вказаних обєктів нерухомості та в порушення п.п.266.2.1. п.266.2. ст.262 ПК України нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік за №0-1005 в розмірі 51,20 грн; за №0-1005 в розмірі 4099,20 грн; за №0-1005 в розмірі 71,36 грн (а.с.33, 40, 42).

За таких обставин суд приходить до висновку, що частковому скасуванню підлягають податкові повідомлення-рішення від 10.04.2018 №0-1005 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік в розмірі 25,6 грн; №0-1005 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік в розмірі 2049,6 грн; №0-1005 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік в розмірі 35,68 грн.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, про, що свідчить квитанція №21 від 02.10.2018 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС у Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 608,69 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (вул. Шевченка, 77 а, кв. 4, Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11500, інд. код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7, м. Житомир, 10003, код 39459195), третя особа - Новоград-Волинська міська рада (вул. Шевченка, 16, м.Новоград-Волинський, Житомирська обл., 11700, код 13576983), задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005, від 10.04.2018 №0-1005.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 10.04.2018 №0-1005 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік в розмірі 25,6 грн; від 10.04.2018 №0-1005 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік в розмірі 2049,6 грн; від 10.04.2018 №0-1005 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік в розмірі 35,68 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 608,69 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва