Справа № 694/1685/18
Суддя: Гончаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/1685/18
провадження № 2-а/694/1/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
15.02.2019 р. м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.
за участю секретаря судового засідання Блискавці А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка за адміністративним позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта 4 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до молодшого лейтенанта 4 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що в даній постанові відповідачем вказано, що ОСОБА_1 21 жовтня 2018 року о 21 год. 22 хв. в керуючи транспортним засобом здійснив обгін ближче ніж за 100 м. перед пішоходним переходом поза населеним пунктом, чим порушив п.16.6 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, оскільки відповідачем розглянуто справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому просить визнати незаконною постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕА №682427, винесену 21.10.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.11.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого засідання.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.01.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, для приєднання до матеріалів справи надав письмові пояснення щодо позову та просив врахувати їх при винесення рішення.
Відповідач молодший лейтенант 4 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзиву на позов не надав.
Стаття 205 КАС України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.
Стаття 242 КАС України передбачає, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 21 жовтня 2018 року відносно позивача ОСОБА_1 молодшим лейтенантом 4 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 була винесена постанова серії ЕАВ № 682427 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок (а.с.8).
Згідно даної постанови ОСОБА_1 21 жовтня 2018 року о 21 год. 22 хв. в керуючи транспортним засобом здійснив обгін ближче ніж за 100 м. перед пішоходним переходом поза населеним пунктом, чим порушив п.16.6 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
П. 16.6 в ПДР України вказує, що обгін заборонено: ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями правил обгону та інше.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимоги ст. 69 КАС України передбачають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Ч. 1,2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обов'язковою.
У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Як вбачається із матеріалів справи копію вищевказаної постанови позивач отримав 30 жовтня 2018 року через засоби поштового звязку (а.с.6-7), тобто була винесена у відсутність останнього.
Чим проводилась фіксація правопорушення, чи то відеозйомкою, чи то протоколом, суду не надано підтвердження від відповідача; в копії постанови, яку направлено позивачу, про те, чим зафіксовано правопорушення, не зазначено.
Судом встановлено, що при складанні постанови про накладення адмінстягнення відповідачем були порушено норми ст. 268 КУпАПта не роз»яснено право позивачу на захист, що є суттєвим порушенням прав людини, передбаченим Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, так як в постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого було прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення, відсутні пояснення свідків. Доказів щодо вини позивача суду надано не було, а надана ОСОБА_1 копія постанови не може бути належним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Крім того, відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, не надав відзив на адміністративний позов, а в матеріалах справи інші докази вини позивача відсутні, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 2,9,77,205,229,241-246,286,295 КАСУ, ст.ст. 7, 122, 247, 251 КУпАП, п. 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта 4 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову серії ЕА № 682427 від 21.10.2018 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати.
Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя Гончаренко Т.В.