Справа № 826/9611/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9611/18 Суддя першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на проголошене о 14 годині 58 хвилин рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Чернігівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 року №9,№9, №9, №9, №9; рішення про застосування штрафних санкцій від 21.05.2018 року №9.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2018 року адміністративний позову передано на розгляд Чернігівському окружному адміністративному суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в силу вимог п. 292.11 ст. 292 Податкового кодексу України до складу доходів платника єдиного податку третьої групи не включаються суми податку на додану вартість та суми поворотної фінансової допомоги, отриманої та повернутої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, у зв'язку з чим твердження контролюючого органу про перевищення Позивачем обсягу доходу є безпідставним. Викладене, на переконання суду, свідчить і про необґрунтованість висновків ГУ ДФС у Чернігівській області про донарахування ФОП ОСОБА_1 військового збору та єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неможливість включення сум податку на додану вартість до обсягу отриманого платником податків доходу, оскільки такого правила жодна норма Податкового кодексу України не передбачає. При цьому звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 був з 01.06.2014 року включений до реєстру платників ПДВ. Також наголошує, що Позивачем не було подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, а також не надано документів, які підтверджують витрати останнього за період з 01.10.2016 року по 31.12.2017 року. Крім того, стверджує, що встановлений у ході перевірки факт заниження оподаткованого доходу свідчить про документальне підтвердження висновків контролюючого органу про необхідність донарахування Позивачу суми єдиного внеску та військового збору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.02.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що оскільки до складу доходу платника єдиного податку не включається сума податку на додану вартість, то правових підстав для його врахування у складі доходу у контролюючого органу не було. Крім того, звертає увагу, що поворотна фінансова допомога була повернута ТОВ «Гвардія Фільм» у межах встановлених ПК України строків, відтак її віднесення до складу доходів є помилковим. Окремо, з посиланням на зміст рішення суду першої інстанції, підкреслив на необґрунтованості позиції ГУ ДФС у Чернігівській області щодо правомірності донарахування єдиного соціального внеску, військового збору та застосування штрафних санкцій за порушення порядку ведення податкового обліку.

У судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у березні 2018 року працівниками ГУ ДФС у Чернігівській області на підставі плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, повідомлення від 31.01.2018 року №25/25-01-13-03-08, направлення від 19.03.2018 року №624, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.4 ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 28.04.2014 року по 31.12.2017 року.

У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем:

- абз. 3 п. 291.4 ст. 291 та п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті, на 140 811,00 грн.;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 2 рядка 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року, а саме ФОП ОСОБА_1 звіти по ЄСВ за 2016-2017 рр. подано не за встановленою формою (не подано таблиця 1 для платника, що перебуває на загальній системі оподаткування);

- пп. 296.1.2 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України, абз. 6 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу та Порядку ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку третьої групи які є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 року № 579, а саме - ФОП ОСОБА_1 на перевірку не надана книга обліку доходів та витрат;

- п. 171.1 ст. 177 Податкового кодексу України - до загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включена сума поворотної фінансової допомоги до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку та сума що надійшла на розрахунковий рахунок. Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки - 152 640,00 грн., в тому числі за 2017 рік - 152 640,00 грн.;

- п. 49.2, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України - ФОП ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік (граничний термін подання - 09.02.2018 року);

- пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме ФОП ОСОБА_1 занижено суму чистого доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини за 2017 рік на 97 152,00 грн.. Донараховано єдиного соціального внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 22,0% - 97 152,00 грн., а саме: за 2017 рік - 97 152,00 грн.

- пп. 1.1 п. 16-1 пп. 10 Податкового кодексу України а саме - ФОП ОСОБА_1 занижено суму військового збору. що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2017 року на 12720.00 грн. Донараховано військового збору з чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності - 12 720,00 грн.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 06.04.2018 року №248/13/НОМЕР_1 (а.с. 9-23).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 21.05.2018 року прийняті:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №9, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на 35 202,75 грн. (а.с. 24);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №9, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 38 160,00 грн. (а.с. 25);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №9, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 3 180,00 грн. (а.с. 26);

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №9, яким до Позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 49.2, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5 ст. 177 ПК України на суму 170,00 грн. (а.с. 27);

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №, яким до Позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 296.1.2 п. 296.1 ст. 296 ПК України на суму 510,00 грн. (а.с. 28);

- рішення №9 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 10 127,70 грн. (а.с. 29).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних індивідуальних актів, суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку третьої групи протягом періоду, який був предметом перевірки. Крім того, судом зазначено, що у період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року Позивачем отримано дохід в сумі 5 938 740,00 грн. (у тому числі ПДВ - 984 246,00 грн. (а.с. 37-78).

Також судом першої інстанції встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (Позичальник) та ТОВ «Гардія Фільм» (Позикодавець) укладено договір №060616/ФД від 06.06.2016 року про надання тимчасової поворотної фінансової допомоги (а.с. 30-32), за умовами якого Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу в розмірі 500 000,00 грн., яка підлягає поверненню Позичальнику не пізніше 15.05.2017 року.

Зі змісту наявних у матеріалах справи квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с. 33-36) судом першої інстанції встановлено, що у період з 16.05.2017 року по 27.05.2017 року сума наданої за договором №060616/ФД фінансової допомоги було повернуто ТОВ «Гардія Фільм».

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 44, 85, 291, 292 ПК України, прийшов до висновку, що неможливість включення до складу доходів платника єдиного податку сум податку на додану вартість та поворотної фінансової допомоги спростовує доводи контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

За правилами п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Приписи пп. 1 п. 292.1 ст. 292 ПК України визначають, що доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно п. 292.3 ст. 292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

До суми доходу платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість за звітний період також включається сума кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

До суми доходу платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за звітний період включається вартість реалізованих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг), за які отримана попередня оплата (аванс) у період сплати інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

За правилами п. 292.6 ст. 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Для платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) датою отримання доходу також є дата відвантаження товарів (виконання робіт, надання послуг), за які отримана попередня оплата (аванс) у період сплати інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 292.9 ст. 292 Податкового кодексу України доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.

Приписи п. п. 292.13, 292.14, 292.15 ст. 292 ПК України закріплюють, що дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

При визначенні обсягу доходу, що дає право суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування в наступному податковому (звітному) періоді, не включається дохід, отриманий як компенсація (відшкодування) за рішенням суду за будь-які попередні (звітні) періоди.

При цьому, в силу положень п. 292.16 ст. 292 ПК України право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

При цьому якщо протягом календарного року платники першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв'язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови неперевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, в силу положень пп. пп. 1, 3 п. 292.11 ст. 292 Податкового кодексу України, до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми податку на додану вартість; суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що до складу доходу суб'єкта підприємницької діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, не включаються суми податку на додану вартість, а також суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, за умови її отримання та повернення протягом 12 календарних місяців з дня її отримання.

Викладеним, у свою чергу, спростовується твердження Апелянта про те, що приписами ПК України не передбачено виключення зі складу доходу платника єдиного податку суми податку на додану вартість. При цьому, наголос ГУ ДФС у Чернігівській області на тому, що ФОП ОСОБА_1 є платником податку на додану вартість, судом апеляційної інстанції оцінюється критично, оскільки Відповідачем не надано жодних аргументів щодо зв'язку між наявністю в особи свідоцтва платника ПДВ та статусом її як платника єдиного внеску у меж правового поля регулювання положень п. 292.11 ст. 292 Податкового кодексу України.

Отже, оскільки зі змісту наявних у матеріалах справи банківських виписок (а.с. 37-78) вбачається, що на рахунки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року надійшли кошти на суму 5 938 740,00 грн., у тому числі ПДВ - 984 246,00 грн., то висновок контролюючого органу про перевищення обсягу доходу Позивача за 2016 рік суми 5 000 000,00 грн. є помилковим та не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Надаючи оцінку посиланню Чернігівського окружного адміністративного суду на те, що матеріалами справи підтверджується повернення ФОП ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги ТОВ «Гардія Фільм» у межах 12 календарних місяців з моменту її отримання, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході перевірки, ФОП ОСОБА_1 від ТОВ «Гардія Фільм» отримано 06.06.2016 року поворотну фінансову допомогу за договором №060616/ФД на суму 500 000,00 грн. (а.с. 30-32). При цьому, згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с. 33-36) вказана поворотна фінансова допомога була повернута Позивачем Позивальнику (ТОВ «Гардія Фільм») у період з 16.05.2017 року по 27.05.2017 року.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що сума фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отримана та повернута платником єдиного податку протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, а відтак за правилами пп. 3 п. 292.11 ст. 292 ПК України не включається до складу доходу суб'єкта підприємницької діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Твердження Апелянта про те, що вказаних документів не було надано Позивачем на запит контролюючого органу від 19.03.2018 року №276/ФОП/25-01-13-09-12 (а.с. 118) та під час проведення перевірки судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Відповідно до п. 85.6 ст. 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано доказів складання такого акту, що, у свою чергу, свідчить про відсутність належних і допустимих доказів, які підтверджуються ненадання Позивачем під час перевірки квитанцій до прибуткового касового ордеру, якими підтверджується повернення отриманої Позивачем поворотної фінансової допомоги, а також книги обліку доходів і витрат.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками Чернігівського окружного адміністративного суду про відсутність у ГУ ДФС у Чернігівській області правових підстав для донарахування ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань з єдиного податку та податку на доходи фізичних осіб, наслідком чого є скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 року №9 та №9.

Крім того, викладене дає підстав вважати обґрунтованою позицію суду першої інстанції про необхідність скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2018 року №9 та № 9, оскільки у Позивача був відсутній передбачений п. 177.5 ст. 177 ПК України обов'язок подавати податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, а також належними і допустимими доказами не підтверджено факт ненадання ФОП ОСОБА_1 книги обліку доходів і витрат.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції про безпідставність донарахування Відповідачем Позивачу належної до сплати суми єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2017 рік на суму 101 277,00 грн. та застосування до останнього штрафних санкцій на суму 10 127,70 грн. судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За правилами ч. 5 ст. 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Абзацом 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З наведеного випливає, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Зважаючи, що, як вбачається зі змісту акту перевірки від 06.04.2018 року №248/13/НОМЕР_1, підставою для донарахування зобов'язань зі сплати єдиного внеску було заниження ФОП ОСОБА_1, на думку контролюючого органу, чистого доходу на суму 848 000,00 грн., а необґрунтованість такого висновку ГУ ДФС у Чернігівській області була встановлена раніше, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у Відповідача правових підстав для збільшення Позивачу грошового зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску на суму 101 277,00 грн. та застосування до нього штрафних санкцій у розмірі 10 127,70 грн. за таке донарахування. З огляду на викладене рішення від 21.05.2018 року №9 про застосування штрафних фінансових санкцій за до нараховування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягає скасуванню як протиправне.

Оцінюючи висновки Чернігівського окружного адміністративного суду в частині безпідставності донарахування ГУ ДФС у Чернігівській області належної до сплати суми військового збору у розмірі 3 180,00 грн., судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Приписи п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України визначають, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За правилами п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

У пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу закріплено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Отже, як вже було зазначено вище, згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Тобто, розмір військового збору обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Зважаючи, що, як вбачається зі змісту акту перевірки від 06.04.2018 року №248/13/НОМЕР_1, підставою для донарахування зобов'язань зі сплати військового збору було заниження ФОП ОСОБА_1, на думку податкового органу, чистого доходу на суму 848 000,00 грн., а необґрунтованість такого висновку ГУ ДФС у Чернігівській області була встановлена раніше, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у Відповідача правових підстав для збільшення Позивачу грошового зобов'язання зі сплати військового збору на суму 12 720,00 грн. та застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій на суму 3 180,00 грн. З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення від 21.05.2018 року №9 підлягає скасуванню як протиправне, що вірно підкреслив суд першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 20» лютого 2019 року.