Справа № 826/17303/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Маркон» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кадорр-Україна» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Маркон" звернулося до суду з позовом Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кадорр-Україна" про:

- визнання протиправними дій Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) щодо прийняття рішення, яке оформлено листом від 12.01.2018 № 064-213, про призупинення дії Контрольної картки №17070067-Пд на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв'язку із встановленням тимчасової огорожі на період будівництва готельного комплексу із закладами громадського харчування та паркінгом для легкового автотранспорту за адресою: Андріївський узвіз, 14-16 у Подільському районі м. Києва;

- визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), яке оформлено листом від 12.01.2018 № 064-213, про призупинення дії Контрольної картки № 17070067-Пд на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв'язку із встановленням тимчасової огорожі на період будівництва готельного комплексу із закладами громадського харчування та паркінгом для легкового автотранспорту за адресою: Андріївський узвіз, 14-16 у Подільському районі м. Києва;

- визнання протиправними дії Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) щодо прийняття рішення, яке оформлено листом від 11.04.2018 № 064-2619, про анулювання дії Контрольної картки № 17070067-Пд на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв'язку із встановленням тимчасової огорожі на період будівництва готельного комплексу із закладами громадського харчування та паркінгом для легкового автотранспорту за адресою: Андріївський узвіз, 14-16 у Подільському районі м. Києва;

- визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), яке оформлено листом від 11.04.2018 № 064-2619, про анулювання дії Контрольної картки №17070067-Пд на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв'язку із встановленням тимчасової огорожі на період будівництва готельного комплексу із закладами громадського харчування та паркінгом для легкового автотранспорту за адресою: Андріївський узвіз, 14-16 у Подільському районі м. Києва.

Також позивачем подано до суду заяву про вжиття забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) , яке оформлено листом від 12.01.2018 № 064-213, про призупинення дії Контрольної картки № 17070067-Пд на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв'язку із встановленням тимчасової огорожі на період будівництва готельного комплексу із закладами громадського харчування та паркінгом для легкового автотранспорту за адресою: Андріївський узвіз, 14-16 у Подільському районі м. Києва;

- зупинення дії рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) , яке оформлено листом від 11.04.2018 № 064-2619, про анулювання дії Контрольної картки № 17070067-Пд на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв'язку із встановленням тимчасової огорожі на період будівництва готельного комплексу із закладами громадського харчування та паркінгом для легкового автотранспорту за адресою: Андріївський узвіз, 14-16 у Подільському районі м. Києва; заборони чинити перешкоди у роботі баштового крану - моделі Liebherr 91ЕС, заводський № 35537045, що використовується для зведення готельного комплексу по вул. Андріївський узвіз 14-16 у Подільському районі м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідачем та ОСОБА_2 подані апеляційні скарги у якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апелянти мотивують свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, вказують на те, що судом першої інстанції не наведено жодних об'єктивних обставин, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву Товариства про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що призупинення та анулювання дії Контрольної картки є наслідком повного зупинення процесу будівництва на об'єкті по вул. Андріївський узвіз 14-16 у Подільському районі м. Києва, через неможливість використовувати баштовий кран.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Проте, зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання суду першої інстанції на те, що призупинення та анулювання дії зазначеної вище Контрольної картки є наслідком повного зупинення процесу будівництва на об'єкті по вул. Андріївський узвіз 14-16 у Подільському районі м. Києва, через неможливість використовувати баштовий кран, колегія суддів вважає передчасним, оскільки належних та допустимих доказів в обґрунтування наведеного, позивачем суду не надано.

Отже, доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду заявником не надані, як і не надані останнім будь-які докази на підтвердження обставин, вказаних у заяві про забезпечення позову.

Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції не зазначив і про очевидну протиправність рішень відповідача, дії яких зупинено в порядку забезпечення позову, і відповідні обставини не встановив.

Також, колегія суддів звертає увагу, що вжиті судом заходи забезпечення не відповідають меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки фактично свідчать про задоволення адміністративного позову без розгляду справи по суті.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року про забезпечення адміністративного позову скасувати.

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Маркон» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 22.02.2019 року.