Справа № П/811/520/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року

Київ

справа №П/811/520/16

провадження №К/9901/21388/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою апеляційного суду Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, прийняту у складі головуючого судді Брегея Р.І., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Шальєвої В.А., суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.

І. Суть спору

1. У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до апеляційного суду Кіровоградської області, в якому просила:

1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не нарахування та невиплати заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року до 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);

1.2. зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року до 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо);

1.3. зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити на недоплачену суму заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року до 28 березня 2015 року компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати, відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що працює з 1999 року в апеляційному суді Кіровоградської області на посаді секретаря судового засідання та з 01 серпня 2008 року на посаді старшого консультанта апеляційного суду. Посада, яку обіймає відноситься до п'ятої категорії посад державного службовця.

2.1. Посилається на те, що відповідачем при нарахуванні та виплати їй заробітної плати не було враховано статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції яка діє з 26 жовтня 2014 року) та статтю 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), що призвело до отримання заробітної плати в меншому розмірі.

2.2. Вважає, що з 26 жовтня 2014 року відповідач повинен був виплачувати їй заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року - відповідно до частини 1 статті 147 цього закону.

2.3. Крім того, посилається на статтю 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та вважає, що відповідач повинен нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 з 01 серпня 2008 року обіймає посаду старшого консультанта апеляційного суду Кіровоградської області.

4. В період з 26 жовтня 2014 року по 09 березня 2015 року позивачем отримувалась заробітна плата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

5. В період з 09 березня 2005 року по 31 грудня 2015 року позивачу нараховувалась заробітна плата згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України».

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги задовольнив частково.

6.1. Зобов'язав апеляційний суд Кіровоградської області провести перерахунок і виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 26 жовтня 2014 року до 28 березня 2015 року на підставі приписів частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26 жовтня 2014 року), а з 29 березня до 31 грудня 2015 року - відповідно до приписів частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 29 березня 2015 року) з урахуванням раніше виплачених коштів за ці періоди. В іншій частині позову відмовив.

7. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12 грудня 2016 року постанову суду першої інстанції залишив без змін.

8. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що норми статей 144 та 147 Законів України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 14 жовтня 2014 року та від 28 березня 2015 року відповідно були чіткими та встановлювали розмір заробітної плати працівників апарату суду, який не потребував будь-якої деталізації з боку Кабінету Міністрів України.

8.1. Обмеження, встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» із змінами для визначених Законами України «Про судоустрій та статус суддів» розмірів посадових окладів та делегування Кабінету Міністрів України права на встановлення розміру посадових окладів працівників апарату суду, слід розцінювати, як втручання у права позивача, яке не ґрунтується на Законі.

8.2. В свою чергу, бездіяльність Кабінету Міністрів України в період з 26 жовтня 2014 року до 31 грудня 2015 року щодо не приведення у відповідність до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» постанови КМУ від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» не може бути перешкодою для застосування прямих норм Закону.

IV. Касаційне оскарження

9. У касаційній скарзі апеляційний суд Кіровоградської області, посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

10. Касаційну скаргу мотивує тим, що з 26 жовтня 2014 року по 09 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до нормативно правових актів, які регулювали умови оплати праці працівникам апарату суду, не було внесено, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 28 березня 2015 року) передбачено не було, тому Державна судова адміністрація України як головний розпорядник бюджетних коштів, а апеляційний суд Кіровоградської області, як виконавець розпоряджень головного розпорядника коштів, не мав правових підстав для перерахунку і виплати заробітної плати позивачу поза межами видатків державного бюджету на оплату праці працівників суду у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України, оскільки це призвело до порушення бюджетного законодавства. Тому, у зв'язку з відсутністю видатків з державного бюджету, у відповідача не було правових підстав на здійснення нарахування посадових окладів в інших розмірах.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

11. 26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону № 2453-VІ, зокрема передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

12. Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

13. З 28 березня 2015 року Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

14. Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

15. Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

16. Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

17. Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

18. За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції яка діє з 28 березня 2015 року.

19. З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

20. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

21. Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

VI. Позиція Верховного Суду

22. Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

23. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

24. Аналізуючи норми чинного законодавства, Верховний суд зазначає, що на час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року.

25. При цьому, з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників апарату суду, внесено не було.

26. Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 179-VII та «Про Державний бюджет України на 2015рік» № 80-VIII від 28 грудня 2014 року видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ передбачені не були.

27. За таких обставин, Верховний Суд вважає, що відповідач як розпорядник бюджетних коштів не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивачу, як працівнику апарату суду, поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

28. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати Верховного Суду України у постановах від 12 липня 2016 року (справа № 21-1726а16), від 13 липня 2016 року (справа № 21-1488а16), від 26 липня 2017 року (справа № 21-3937а16).

29. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про правильність обчислення та виплати заробітної плати ОСОБА_1, у спірний період та, відповідно, помилковість висновку судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову в цій частині.

30. Згідно з вимогами статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судові першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

31. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

32. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

33. Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, Верховний Суд вважає, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, з огляду на що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

VII. Судові витрати

34. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу апеляційного суду Кіровоградської області задовольнити частково.

2. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі №П811/5205/16 в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання апеляційного суду Кіровоградської області провести перерахунок і виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 26 жовтня 2014 року до 28 березня 2015 року на підставі приписів частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26 жовтня 2014 року), а з 29 березня до 31 грудня 2015 року - відповідно до приписів частини 1 статті 147 Закону України " Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 29 березня 2015 року) з урахуванням раніше виплачених коштів за ці періоди - скасувати.

3. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до апеляційного суду Кіровоградської області про зобов'язання апеляційного суду Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року до 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо) - відмовити.

4. В інші частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі №П811/5205/16 - залишити в силі.

5. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець