Справа № 360/89/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/89/19

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 07.09.2018 реєстр. № 2366)

від відповідача - Сухова Г.В. (довіреність від 22.12.2018 № 2796/05/14-18)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах

фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - представник) в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Рязанцевої А.К. від 19 грудня 2018 року № 001795, якою до ОСОБА_3 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт.

На підставі ліцензії серії НОМЕР_7, виданої 28 липня 2011 року Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті, і ліцензійних карток № 683852 та № НОМЕР_8 позивач здійснює господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів автобусами: БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 та БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_2. Дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Строк дії ліцензії: необмежений. На підставі дозволу серії НОМЕР_5, виданого Державною адміністрацією автомобільного транспорту 08 серпня 2011 року, позивач здійснює перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування Сєвєродонецьк-Слов'янськ на рейсах № 503/504.

19 грудня 2018 року заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Рязанцевою А.К. винесено постанову № 001795, якою до ОСОБА_3 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн. Порушенням, яке здійснив позивач, зазначено, що позивачем надавались послуги з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме витягу з дозволу, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В якості доказу порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт в оскаржуваній постанові зазначено акт перевірки № 092808, про існування якого позивач навіть не знав, а довідався лише зі змісту оскаржуваної постанови, яку отримав 22 грудня 2018 року. При цьому позивач не був повідомлений ні про сам факт проведення перевірки (дату, час, місце, перевірки, прізвища посадової особи, яка проводила перевірку, її місце роботи і посаду, номер службового посвідчення тощо), ні про спосіб її проведення.

Також представник позивача зазначив, що позивача в порушення вимог пунктів 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, не було повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення під розписку чи рекомендованим повідомленням.

Зазначені в оскаржуваній постанові обставини щодо надання позивачем послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме витягу з дозволу, не відповідають дійсності. Дозвіл на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування серії НОМЕР_5 від 08 серпня 2011 року, виданий Державною адміністрацією автомобільного транспорту, та витяг з дозволу серії ДАТ 002270 від 08 серпня 2011 року на момент перевірки були наявні у позивача, а витяг з дозволу фотографувався посадовою особою Укртрансбезпеки.

Щодо строку дії дозволу серії НОМЕР_5 від 08 серпня 2011 року представник позивача зазначив, що позивач здійснює перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування Сєвєродонецьк-Слов'янськ на рейсах № 503/504 на підставі дозволу серії НОМЕР_5 від 08 серпня 2011 року, строк дії якого з 23 липня 2011 року по 22 червня 2016 року. Втім, оскільки маршрут Сєвєродонецьк-Слов'янськ був виключений з об'єктів конкурсу 10 серпня 2016 року на підставі статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому виданий позивачу дозвіл на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування вважається таким, що продовжив свою дію після 22 червня 2016 року на період проведення антитерористичної операції в силу приписів статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

З посиланням на норми статей 1, 39 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт», статті 5 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, представник позивача вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскаржувану постанову.

Державна служба України з безпеки на транспорті позов не визнала, про що подала відзив на позовну заяву від 31 січня 2019 року б/н, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 56-61).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 22 жовтня 2018 року співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області проведено рейдову перевірку позивача на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у Донецькій області відповідно до направлення на перевірку від 22 жовтня 2018 року № 009793. Під час перевірки транспортного засобу БАЗ А079.23 (реєстраційний номер НОМЕР_2) виявлено порушення - надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22 жовтня 2018 року № 092808, в якому зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт. Водій відмовився від надання будь-яких пояснень щодо зафіксованого порушення та відмовився від підписання вказаного акта.

Повідомленням від 16 листопада 2018 року за № 87 відповідач повідомив позивача про місце, дату та час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що свідчить поштове повідомлення з трек-номером 540.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області за порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт винесено постанову від 19 грудня 2018 року № 001795 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Також відповідач звернув увагу суду, що відповідно до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для регулярних пасажирських перевезень - для водія автобуса є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Таким чином, законодавець не обмежив перелік документів лише вимогами статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 279 «Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за № 409/17704 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 05 червня 2013 року № 351), затверджено Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування (далі - Порядок). Так, відповідно до пункту 3.3 розділу III Порядку № 279 до кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об'єктом конкурсу.

Відповідно до пункту 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюються на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Отже, резюмує відповідач, з системного аналізу діючого законодавства вбачається, що дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі. Тобто, наявність у водія «витягу з дозволу» є законодавчо передбаченим та обов'язковим і є «іншим документом, передбаченим законодавством», оскільки його наявність в автобусі передбачена нормативно-правовим актом - постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, під час проведення рейдової перевірки витяг з дозволу повинен водієм надаватися на огляд.

З урахуванням викладених обставин, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за необґрунтованістю.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, представником позивача подана відповідь на відзив від 05 лютого 2019 року б/н (арк. спр. 69-71), в якій останній зазначає, що акт перевірки було складено без присутності позивача, не надавався йому на ознайомлення та підпис, посадовими особами не було запропоновано позивачу надати пояснення.

Також представником позивача зазначено, що витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування серії ДАТ 002270 від 08 серпня 2011 року на момент перевірки був наявний у позивача та надавався посадовій особі Укртрансбезбеки.

Представник позивача зазначає, що позивача не було повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення, оскільки позивач лише 21 грудня 2018 року отримав рекомендований лист, а справу було розглянуто 19 грудня 2018 року.

З посиланням на положення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» представник позивача вважає, що відповідальність за відсутність витягу з дозволу не наступає за частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 05 лютого 2019 року о 13 год. 15 хв. (арк. спр. 1-3).

У судовому засіданні, яке відбулося 05 лютого 2019 року, оголошено перерву до 20 лютого 2019 року до 13 год. 30 хв. (арк. спр. 76-77).

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив від 05 лютого 2019 року б/н.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву від 31 січня 2019 року б/н (арк. спр. 56-61).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 17 червня 2003 року, основним видом діяльності якого є 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, про що свідчать свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 17 червня 2003 року серії НОМЕР_6, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08 травня 2012 року серії ААВ № 426206, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08 травня 2012 року № 13731465 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 08 січня 2019 року за № НОМЕР_4 (арк. спр. 13, 14, 15, 46-47).

На підставі ліцензії серії НОМЕР_7, виданої Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті 12 липня 2011 року, та ліцензійної картки № НОМЕР_8 фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів автобусом БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_2. Дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Строк дії ліцензії та ліцензійної картки: з 29 липня 2011року - необмежений (арк. спр. 16, 17).

На підставі Дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування серії НОМЕР_5, виданого Державною адміністрацією автомобільного транспорту 08 серпня 2011 року, позивач здійснює перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування Сєвєродонецьк-Слов'янськ на рейсах № 503/504; термін дії дозволу з 23 липня 2011 року по 22 червня 2016 року (арк. спр. 18).

Також позивач має витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування від 08 серпня 2011 року серії ДАТ № 002270 (арк. спр. 19-20).

22 жовтня 2018 року відповідно до графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на період з 22 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року, затвердженого 19 жовтня 2018 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, та направлення на перевірку від 22 жовтня 2018 року № 009793 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках. Місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на території відповідно до системи адміністративно-територіального устрою України: Донецька область, проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (арк. спр. 62).

До матеріалів справи відповідачем не надано направлення на перевірку від 22 жовтня 2018 року № 009793 у зв'язку з вилученням у Управління Укртрансбзпеки у Донецькій області оригіналів направлень на рейдову перевірку з січня 2018 року по листопад 2018 року відповідно до протоколу обшуку від 30 листопада 2018 року та опису вилученого майна на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2018 року у справі № 234/18160/18 (арк. спр. 82-86, 87-96).

За результатами рейдової перевірки складено акт від 22 жовтня 2018 року № 092808, дослідженням якого встановлено, що за результатами перевірки транспортного засобу БАЗ А079.23 (реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ОСОБА_3, під керуванням водія ОСОБА_3, документ, що посвідчує особу водія - посвідчення водія НОМЕР_9, видане ДАІ МВС УВС 05 лютого 2002 року, виявлено порушення - надання послуг з регулярних пасажирських перевезень за міжобласним маршрутом «Сєвєродонецьк-Слов'янськ» № 503/504 без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме витягу з дозволу, передбаченого пунктом 30 постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (арк. спр. 63).

Відповідно до пункту 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), позивача листом від 15 листопада 2018 року за № 1990/29/26-18 запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 27 листопада 2018 року для надання пояснень, що підтверджено реєстром відправлень листів від 16 листопада 2018 року № 87 та списком згрупованих поштових відправлень № 2900 (арк. спр. 64, 97-98, 99-101).

Відповідно до інформації, зазначеної на офіційному сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта», за трек-номером 540 поштове відправлення 21 листопада 2018 року не вручено під час доставки адресату з інших причин, 20 грудня 2018 року повернуто за зворотною адресою та 21 грудня 2018 року вручено відправнику за довіреністю (арк. спр. 75).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки у Луганській області винесено постанову від 19 грудня 2018 року № 001795 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витягу з дозволу, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн (арк. спр. 41, 65).

Вирішуючи позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті (тут і надалі посилання на норми Положення наводяться у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті (підпункт 2 пункту 5 Положення); здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (підпункт 19 пункту 5 Положення).

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, у тому числі й Управління Укртрансбезпеки у Луганській області.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), який відповідно до статті 3 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (тут і надалі посилання на норми Закону наводяться у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з статтею 1 Закону № 2344-III у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб'єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об'єкти, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Частинами чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Статтею 39 Закону № 2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 279 «Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання» (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14 вересня 2016 року № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за № 409/17704, затверджено Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування (далі - Порядок № 279).

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 279 дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування (далі - дозвіл на перевезення) видається автомобільному перевізнику, який: а) за результатами конкурсу визнаний переможцем; б) за результатами конкурсу посів друге місце, у разі якщо перевізник-претендент, який став переможцем конкурсу, надав письмову відмову від одержання дозволу на перевезення; в) за результатами конкурсу посів друге місце, у разі дострокового анулювання дозволу суб'єкта господарювання, який був визнаний переможцем конкурсу; г) є тимчасовим, у разі анулювання дозволу на перевезення за відсутності суб'єкта господарювання, який за результатами конкурсу посів друге місце, або при його письмовій відмові від отримання дозволу на перевезення; ґ) є тимчасовим, у разі відкриття нового автобусного маршруту або нового рейсу для вивчення доцільності його функціонування; д) є тимчасовим, у разі визнання недійсним чи скасування судом рішення конкурсного комітету; е) є тимчасовим, у разі зупинення судом рішення конкурсного комітету.

До кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об'єктом конкурсу (пункт 3.3 розділу ІІІ Порядку № 279).

Відповідно до пункту 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року № 1184), перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Отже, з системного аналізу діючого законодавства слідує, що дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Таким чином, витяг з дозволу є «іншим документом, передбаченим законодавством», оскільки його наявність в автобусі передбачена нормативно - правовим актом - постановою Кабінету Міністрів України.

Щодо доводів представника позивача про те, що у позивача був при собі витяг з дозволу, який відповідно до статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» продовжує діяти, суд зазначає таке.

У судовому засіданні судом встановлено, що станом на теперішній час позивач виконує перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування Сєвєродонецьк-Слов'янськ на рейсах № 503/504 на підставі дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування серії АС 000489, виданого 08 серпня 2011 року, термін дії якого закінчився 22 червня 2016 (арк. спр. 18).

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 15 червня 2016 року № 306 «Про визначення об'єктів конкурсу» визначено об'єкти конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут), до якого, зокрема, включено об'єкт № 25 маршрут Сєвєродонецьк-Слов'янськ, рейси №№ 503/504; конкурс призначено на 10 серпня 2016 року (арк. спр. 24-26).

Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут), від 10 серпня 2016 року на підставі статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та наказу Укртрансбезпеки від 15 червня 2016 року № 306 «Про здійснення заходів щодо проведення конкурсів» серед іншого вилучено об'єкт № 25 маршрут Сєвєродонецьк-Слов'янськ, рейс № 503/504 (арк. спр. 28).

01 лютого 2017 року між позивачем та публічним акціонерним товариством «Луганське регіональне управління автобусних станції» укладено договір за № 137/1 про надання послуг автостанцією перевізникові. Згідно з додатком № 1 до вказаного договору визначено перелік маршрутів, по яким перевізник ФОП ОСОБА_3 відповідно до Договору про надання послуг автостанцією перевізникові від 01 лютого 2017 року № 137/1 зобов'язався здійснювати перевезення пасажирів, згідно затверджених розкладів руху автобусів, а саме на маршруті Сєвєродонецьк-Слов'янськ, дозвіл № 000489, термін дії дозволу - на період проведення АТО (арк. спр. 29-31).

Оскільки маршрут Сєвєродонецьк-Слов'янськ було виключено з об'єктів конкурсу, призначеного на 10 серпня 2016 року на підставі статті 5 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», позивач вважає виданий йому дозвіл серії НОМЕР_5 від 08 серпня 2011 року на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному маршруті загального користування таким, що продовжив свою дію після 22 червня 2016 року на період проведення антитерористичної операції в силу приписів статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Статтею 1 Закону України від 06 вересня 2005 року № 2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Частиною першою статті 4 Закону України від 06 вересня 2005 року № 2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності встановлюється виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру.

Статтею 1 Закону України від 19 травня 2011 року № 3392-VI «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» затверджено Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності (далі - Перелік) згідно з додатком (додається), та визначено, що термін «документ дозвільного характеру» вживається у значенні, наведеному у Законі України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», встановлення інших видів документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності може здійснюватися шляхом внесення відповідних змін до цього Закону.

Дозвіл на перевезення пасажирів не входить до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, відповідно до спірних правовідносин стаття 5 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не застосовується, тобто термін дії витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування серії ДАТ № 002270, виданого 08 серпня 2011 року, закінчився 22 червня 2016 року, а отже, його наявність на час перевірки не спростовує зазначене в акті від 22 жовтня 2018 року № 092808 порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з абзацами першим, третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, розмір адміністративно-господарського штрафу, застосованого до позивача, відповідає абзацу третьому частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Посилання представника позивача на те, що позивач вимушений здійснювати перевезення без дозволу через протиправну бездіяльність організатора конкурсу, суд оцінює критично, оскільки станом на дату розгляду даної справи у суді, позивачем не оскаржено протиправну, на його думку, бездіяльність щодо непроведення конкурсу. Крім того, суду не надано доказів звернення з заявами до уповноважених органів з метою продовження терміну дії дозволу.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1567 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку № 1567).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13 Порядку № 1567).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку № 1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансінспекція», та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку № 1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (пункт 22 Порядку № 1567).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (пункт 29 Порядку № 1567).

З актом перевірки від 22 жовтня 2018 року № 092808, яким встановлено надання послуг з регулярних пасажирських перевезень за міжобласним маршрутом «Сєвєродонецьк-Слов'янськ» № 503/504 без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме витягу з дозволу, передбаченого пунктом 30 постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, позивач ознайомлений, від надання пояснень та підпису відмовився, про що посадовими особами, що провели перевірку, зроблено відповідний запис.

Позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт повідомлено рекомендованим листом із повідомленням відповідно до пункту 26 Порядку № 1567. Неотримання позивачем листа від 15 листопада 2018 року за № 1990/29/26-18 про запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для надання пояснень не нівелює обов'язку органу державного контролю розглянути справу про порушення не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Оскільки порушення виявлено 22 жовтня 2018 року, орган державного контролю зобов'язаний був розглянути справу про порушення до 22 грудня 2018 року.

Таким чином, розгляд справи про порушення та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за відсутності позивача внаслідок неотримання останнім надісланого рекомендованим листом із повідомленням запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не є підставою для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відсутність у дорожньому листі від 22 жовтня 2018 року запису посадової особи про результати перевірки транспортного засобу (арк. спр. 32), оскільки недотримання в цій частині встановленої Порядком № 1567 процедури не вплинуло і не могло вплинути на остаточний результат розгляду (рішення).

Оскільки згідно з частиною сьомою статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, є необов'язковою для суду, суд при вирішенні даної справи не враховує постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі № 1240/2282/18 за позовом ОСОБА_3 до виконуючого обов'язки начальника управління Укртрансбезпеки у Луганській області ОСОБА_5, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу (арк. спр. 72-74).

За таких обставин, постанова Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 19 грудня 2018 року № 001795, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витягу з дозволу, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є правомірною та скасуванню не підлягає.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1) до Державної служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код 39816845, місцезнаходження: 03135, м. Київ, Шевченківський район, просп. Перемоги, буд. 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 25 лютого 2019 року.

Суддя Т.І. Чернявська