Справа № 1840/2860/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 р.Справа № 1840/2860/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника відповідача Коваленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 (повний текст складено 19.10.2018, головуючий суддя І інстанції Савицька Н.В., м.Суми) по справі № 1840/2860/18 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з адміністративним позовом до Департамента соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просила: (а.с.4-10)

- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо відмови в призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийнятої за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.05.2018;

- скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийняте за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.05.2018;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради призначити ОСОБА_2 щомісячну житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 по справі № 1840/2860/18 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2: (а.с.87-92)

- визнано протиправним і скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 06.07.2018 про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийняте за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.05.2018;

- зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.05.2018 про призначення житлової субсидії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- у задоволенні вимог про визнання протиправними дій Департамента соціального захисту населення Сумської міської ради щодо відмови в призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийнятої за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.05.2018, та зобов'язання призначити житлову субсидію - відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального права. (а.с.101-107)

Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 24.05.2018 ОСОБА_2 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії, в якій просила розглянути заяву комісією, що утворена органом місцевого самоврядування для вирішення питання про призначення житлової субсидії на осіб, що фактично проживають в квартирі. Разом із заявою позивачем була подана декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, у якій, окрім себе, вона також повідомила про зареєстровану в житловому приміщенні ОСОБА_3 При цьому зазначила, що ОСОБА_3 фактично в квартирі не проживає, оскільки проживає в Індії та знаходиться на утриманні чоловіка. (а.с.15-17, 35-39)

Рішенням від 06.07.2018 відповідачем відмовлено у призначенні позивачці житлової субсидії. Підставою такої відмови зазначено дохід менший від мінімальної заробітної плати/не сплачено ЄСВ. (а.с.40)

Також відповідачем повідомлено позивачу про відмову в поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії. (а.с.14)

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт не проживання ОСОБА_3 у житловому приміщенні позивача відповідачем не заперечувався, а тому під час розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення житлової субсидії відповідач повинен був врахувати факт такого фактичного не проживання і не включати ОСОБА_3 до складу домогосподарства та не враховувати її доходи під час призначення житлової субсидії позивачеві.

Також суд першої інстанції вказав, що Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради не скористався визначеною Положенням про порядок призначення житлових субсидій можливістю передати документи позивача на розгляд комісії по розгляду питань, пов'язаних з отриманням житлових субсидій. При цьому суд відмітив, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача щодо призначення субсидії, є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

В той же час суд першої інстанції зазначив, що в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні житлової субсидії, прийнятої за результатами розгляду заяви позивача від 24.05.2018, слід відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки дії відповідача щодо відмови у призначенні субсидії не можуть розглядатися окремо від рішення, яким саме і відмовлено у призначенні такої субсидії та не є окремим предметом оскарження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулася із заявою про призначення житлової субсидії на осіб, які фактично проживають у житловому приміщенні, а саме на себе - ОСОБА_2 Окрім ОСОБА_2 в квартирі зареєстрована ОСОБА_3, яка в квартирі не проживає.

Враховуючи зазначення позивачем у декларації, крім себе, ОСОБА_3, відповідачем зроблено відповідні запити про її доходи та отримано інформацію, що вказана особа - ОСОБА_3, - яка зареєстрована в квартирі, де проживає ОСОБА_2, не отримувала доходи та не сплачувала єдині соціальні внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (а.с.83). З огляду на наявність зазначеної інформації, відповідачем зроблено висновок про наявність підстав для відмови у призначенні субсидії без направлення документів на розгляд комісії.

Позивачем не заперечується факт того, що розмір доходу ОСОБА_3 є меншим від мінімальної заробітної плати та останньою не сплачено ЄСВ.

Колегія суддів зазначає, що з метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива Кабінетом Міністрів України постановою від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови від 27.04.2018 № 329) затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - Положення №848).

Відповідно до п.1 Положення №848 це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:

щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг;

щомісячної житлової субсидії на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об'єднання);

житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік.

Згідно із п.2 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Приписами п.3 Положення №848 передбачено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). У територіальних громадах (в тому числі об'єднаних), у виконавчих органах яких відсутні структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, прийняття заяв громадян з необхідними документами для призначення житлових субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг чи їх фронт-офіси здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.

Пунктом 6 Положення №848 визначено підстави для відмови у призначенні субсидій. Так, підпунктом 3 п. 6 Положення №848 однією із підстав для відмови у призначенні субсидії визначено наявність у складі домогосподарства або у складі сім'ї члена домогосподарства осіб, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду: навчалися за денною формою навчання у закладах середньої освіти, професійно-технічних навчальних закладах, закладах вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості; отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю.

В той же час приписами п.7 Положення №848 встановлено, що за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадку, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 цього Положення.

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

У мм. Києві та Севастополі, обласних центрах і містах обласного значення у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім'ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення субсидії, є такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії може бути прийнято лише у разі, коли такі особи: перебувають у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком (довідкою) лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я; на момент призначення житлової субсидії сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначенням житлової субсидії або сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед місяцем, в якому житлова субсидія призначається без звернення громадянина. При цьому особі, яка працює за строковим трудовим договором, житлову субсидію за рішенням комісії може бути призначено лише у разі, коли строк дії строкового трудового договору є більшим, ніж строк, на який призначається житлова субсидія.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення ведуть облік домогосподарств, яким житлову субсидію призначено за рішенням комісії у випадках, зазначених у підпункті 3 пункту 6 цього Положення. Щомісяця на запит вони отримують від органів Пенсійного фонду України інформацію про сплату особами, доходи яких під час призначення житлової субсидії були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, єдиного соціального внеску, а також про його розмір.

Якщо протягом строку призначення житлової субсидії за рішенням комісії у випадках, зазначених у підпункті 3 пункту 6 цього Положення, фізична особа - підприємець, доходи якої під час призначення житлової субсидії були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, не сплатить єдиний соціальний внесок чи сплатить його в розмірі, меншому ніж мінімальний, за будь-який місяць протягом строку призначення житлової субсидії, а також особа, що працює за трудовим договором, доходи якої під час призначення житлової субсидії були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, припинить дію такого договору за ініціативою працівника (статті 38 і 39 Кодексу законів про працю України), за угодою сторін (пункт 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України), у зв'язку із закінченням строку (пункт 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України) або відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України) в будь-який місяць протягом строку призначення житлової субсидії, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання інформації від органів Пенсійного фонду України вносить на розгляд комісії подання щодо скасування рішення комісії про призначення житлової субсидії такому домогосподарству і повернення коштів виплаченої житлової субсидії до державного бюджету.

Комісія розглядає таке подання та приймає відповідне рішення протягом 10 календарних днів з дня його отримання.

Рішення комісії про призначення житлової субсидії скасовується з дня його прийняття, а виплачена внаслідок прийняття такого рішення житлова субсидія на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення повертається управителем, об'єднанням, виконавцем комунальної послуги до державного бюджету.

Житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім'ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Крім того, приписами п.8 Положення №848 передбачено можливість призначення житлової субсидії одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку).

Відповідно до п. 9 Положення №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

Рішення комісії у випадках, передбачених цим пунктом, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Приписами п.14 Положення №848 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.

Структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про:

призначення житлової субсидії;

відмову в призначенні житлової субсидії;

подання документів на розгляд комісії.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може прийняти рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії у разі наявності підстав, визначених цим Положенням.

Із змісту вищевказаних норм слідує, що за наявності умов, зазначених у пункті 6 Положення №848, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 при зверненні до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, було зазначено про зареєстровану в житловому приміщенні ОСОБА_3 та про факт її не проживання у відповідній квартирі. (а.с.15-17, 35-39)

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем вказувалося і на підтвердження таких доводів було надано до суду копію акта про фактичне не проживання ОСОБА_3 з липня 2017 року за адресою реєстрації, а саме:АДРЕСА_1 - адреса реєстрації та фактичного проживання позивача ОСОБА_2 (а.с.79)

При цьому, апелянтом - Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради - вказується, що ним було лише отримано відомості про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, але не з'ясовувалась інформація щодо фактичного проживання таких осіб.

Також слід відмітити, що ОСОБА_2 в заяві про призначення житлової субсидії просила призначити таку субсидіє на всю житлову площу «на фактично проживаючих», відмітивши, що «У разі коли прийняття рішення щодо моєї заяви потребує окремого рішення місцевих органів виконавчої влади/органів місцевого самоврядування або утвореної ними комісії, прошу розглянути мою заяву відповідними органами або утвореною ними комісією».

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 302 від 12.06.2018 створено комісію по розгляду питань, пов'язаних з отриманням житлових субсидій, відповідно до п.2.11 Положення про яку розгляд подань від Департаменту про призначення/відмову у призначенні житлових субсидій віднесено до її компетенції.

Однак, Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради за наявності умов, зазначених у пункті 6 Положення №848, відмовлено позивачу як у призначенні житлової субсидії, так і у поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії через відсутність підстав, визначених Положенням №848 без перевірки підстав, на які посилалася позивач, а саме: в заяві щодо не проживання в квартирі за зазначеною нею адресою всіх зареєстрованих осіб, обмежившись лише перевіркою сплати ЄСВ, проти чого представник відповідача не заперечував під час апеляційного розгляду справи..

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 06.07.2018 про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийняте за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.05.2018, є передчасним.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на наведене, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому слід враховувати, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішень про призначення/відмову у призначенні житлової субсидії, і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

З вищезазначених підстав доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції про порушене право позивача на розгляд її заяви за встановленою чинним законодавством процедурою та наявністю підстав для його поновлення шляхом повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейським судом з прав людини було сформовано позицію, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), відповдно до якої принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, , що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права., підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 по справі № 1840/2860/18 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 по справі № 1840/2860/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарження у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц М.М. Яковенко