Справа № 440/618/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа №440/618/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шулик Н.І.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за заявою Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (пров. Першотравневий, 30, м. Карлівка, Карлівський район, Полтавська область, 39500) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління ДФС у Полтавській області 19.02.19 звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою у порядку, визначеному статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій заявник просив підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), застосованого рішенням заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.02.19.

Дані вимоги мотивував посиланням на те, що заступником начальника Головного управління ДФС у Полтавській області 18.02.19 о 15:30 прийняте рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків на підставі підпунктів 94.2.3, 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (у зв'язку з відмовою платника податків від проведення та допуску посадових осіб контролюючого органу до фактичної перевірки), правомірність якого упродовж 96 годин з моменту його ухвалення має бути перевірена адміністративним судом.

2. Позиція відповідача.

Статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Повідомлення платника податків про розгляд заяви здійснено шляхом виклику за номер телефону, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, однак встановлено, що абонент на неодноразові виклики не відповідає, про що складено акт від 19.02.19 та від 20.12.19 /а.с. 41, 44/.

На офіційному веб-порталі судової влади України (https://adm.pl.court.gov.ua/sud1670/gromadyanam/vcs/) судом розміщені оголошення про виклик ФОП ОСОБА_2 до суду та копію ухвали суду від 19.02.19 про відкриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, судом виконано вимоги статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повідомлення платника податків про дату, час та місце розгляду заяви.

Відповідач у судове засідання не зявилась, заяв, клопотань чи відзив до суду не надала.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.19 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Згідно з частиною сьомою статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Судове засідання 20.02.19 не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті.

У судовому засіданні 21.02.19 представник заявника вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків /а.с. 9-11/.

ФОП ОСОБА_2 з 10.01.14 перебуває на обліку платників податків у Карлівській ОДПІ, є платником податку на додану вартість /а.с. 9, 12/.

Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 є роздрібна торгівля пальним /а.с. 10/.

Листом ДФС України від 20.12.18 вих. №39700/7/99-99-14-02-01-17 Головні управління ДФС у областях та м. Києві повідомлено про відпрацювання сумнівного ПДВ, сформованого при документальному оформленні ризикових операцій з постачання-придбання скрапленого газу, у додатку до якого зазначено ФОП ОСОБА_2 /а.с. 46-49/.

За результатами опрацювання податкової інформації та проведеної відеоселекторної наради листом ДФС України від 13.02.19 вих. №4577/7/99-99-12-03-03-17 Головні управління ДФС у областях та м. Києві повідомлено про необхідність забезпечення проведення фактичних перевірок суб'єктів господарювання, зокрема, Головному управлінню ДФС у Полтавській області доручено забезпечити проведення фактичної перевірки щодо наявності залишків пального у ФОП ОСОБА_2 /а.с. 50-53/.

Начальником Головного управління ДФС у Полтавській області 14.02.19 виданий наказ №418 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1)", пунктом 1 якого визначено провести з 14 лютого 2019 року фактичну перевірку, з обстеженням місць зберігання пального та встановлення залишків скрапленого газу, тривалістю 10 діб платника податків - ФОП ОСОБА_2 за місцем знаходження газової АЗС: с. Попівка, Карлівський район, Полтавська область /а.с. 16/.

На підставі даного наказу завідувачу сектору контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_3 та головному державному ревізору - інспектору відділу планування контрольно-перевірочної роботи ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_4 видано направлення від 14.02.19 №№ 461, 462 відповідно для здійснення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 /а.с. 17, 18/.

14.02.19 інспектори Головного управління ДФС у Полтавській області прибули за адресою здійснення господарської діяльності платником податків у с. Попівка Карлівського району Полтавської області з метою проведення фактичної перевірки.

До початку проведення перевірки особі, яка здійснює розрахункові операції - оператору заправної станції ОСОБА_5 предявлено наказ від 14.02.19 №418, направлення від 14.02.19 №№ 461, 462 та службові посвідчення інспекторів, однак останній, після ознайомлення зі змістом документів, від отримання зазначених документів та допуску співробітників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки відмовився, про що складено акт від 14.02.19 №№ 247/16-31-13-07-11/НОМЕР_1, 249/16-31-13-07-11/ /а.с. 19-20, 21-23/.

При цьому, у акті від 14.02.19 №249/16-31-13-07-11/НОМЕР_1 ОСОБА_5 власноручно вчинено запис про те, що у його функції не входить отримання будь-яких документів, повязаних з перевірками, а ревізором зазначено, що ОСОБА_5 здійснено реалізацію скрапленого газу, що підтверджено фіскальним чеком РРО від 14.02.19 №9182 /а.с. 21-23, 29, 30/.

У зв'язку з недопуском до фактичної перевірки інспекторами Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 14.02.19 складено акт №248/16-31-13-07-11/НОМЕР_1 про неможливість проведення фактичної перевірки, з обстеженням місць зберігання пального та встановлення залишків скрапленого газу, ФОП ОСОБА_2 /а.с. 24/.

Начальником управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Полтавській області 18.02.19 складено звернення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків у відповідності до статті 94 Податкового кодексу України /а.с. 25/.

Рішенням від 18.02.19 №1 контролюючим органом, на підставі підпунктів 94.2.3, 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_2, що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: Полтавська область, Карлівський район, с. Попівка, газова АЗС /а.с. 28/.

Рішення підписане заступником начальника Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_6 18.02.19 о 15:30 та того ж дня надіслане платнику податків /а.с. 26-27/.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

У відповідності до підпункту 191.1.14 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19 3 цього Кодексу: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

За приписами пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належить, зокрема, пальне.

А відповідно до положень підпункту 14.1.1411 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 20.1.4, 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

За змістом цієї статті фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) /пункт 80.1/.

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального /підпункт 80.2.5 пункту 80.2/.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу /пункт 80.5/.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції /пункт 80.7/.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до абзацу першого пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

За змістом підпунктів 94.2.3, 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до пункту 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом /пункт 94.10 статті 94 Податкового кодексу України/.

У відповідності до підпунктів 94.19.3, 94.19.9 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з: усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту; фактичним проведенням платником податків інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Суд враховує, що у спірних відносинах умовний адміністративний арешт майна платника податків застосовано у зв'язку з недопуском посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки з вимогою проведення інвентаризації та зняття залишків скрапленого газу, які знаходяться у власних або орендованих ФОП ОСОБА_2 місцях зберігання.

Суд зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 визначено отримання контролюючим органом податкової інформації щодо можливого порушення платником податків вимог податкового законодавства під час реалізації пального, що відповідає вимогам підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 14.02.19 №418 та направлення від 14.02.19 №№ 461, 462 відповідають вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

До початку проведення фактичної перевірки особі, яка здійснює розрахункові операції - оператору заправної станції ОСОБА_5 предявлено наказ від 14.02.19 №418, направлення від 14.02.19 №№ 461, 462 та службові посвідчення інспекторів Михайлика Г.М. та Вісіча В.Ю.

Представник заявника у судовому засіданні пояснила, що до початку проведення перевірки ревізорами здійснено придбання скрапленого газу та встановлено, що розрахункові операції на АЗС у с. Попівка Карлівського району Полтавської області здійснює ОСОБА_5, на підтвердження чого надано копію фіскального чека /а.с. 30/.

Особу ОСОБА_5 встановлено на підставі посвідчення №1 оператора заправних станцій, копію якого залучено до матеріалів справи /а.с. 29/.

Факт працевлаштування ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_2 підтверджено копією податкового розрахунку за формою 1ДФ за ІV квартал 2018 року /а.с. 31/ та карткою платника податків реєстраційний номер /а.с. 45/.

Отже, ОСОБА_5 є особою, яка фактично проводить розрахункові операції, а відтак у розумінні пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України уповноважений на одержання документів про підстави та порядок проведення фактичної перевірки.

Після ознайомлення зі змістом документів ОСОБА_5 від отримання копії наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 14.02.19 №418, проставлення підпису у направленнях на перевірку від 14.02.19 №№ 461, 462 та допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки відмовився, про що складено акт від 14.02.19 №№ 247/16-31-13-07-11/НОМЕР_1, 249/16-31-13-07-11/ /а.с. 19-20, 21-23/.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що контролюючим органом дотримані вимоги статей 80, 81 Податкового кодексу України щодо підстав та порядку проведення фактичної перевірки.

З урахуванням наведеного, у спірних відносинах має місце недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, з обстеженням місць зберігання пального та встановленням залишків скрапленого газу, за наявності на те законних підстав.

Рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.02.19 №1 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків відповідає вимогам статті 94 Податкового кодексу України.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 ухвалене за наявності на те законних підстав, є правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Платником податків доказів на спростування доводів контролюючого органу не надано.

Разом з цим, зібраними у справі письмовими доказами у їх сукупності підтверджено правомірність вимог заявника.

За вищенаведених підстав, суд підтверджує обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2, застосованого рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.02.19 №1.

Відповідно до частини восьмої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду у справах, визначених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідні витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 139, 268-272, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Заяву Головного управління ДФС у Полтавській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; пров. Першотравневий, 30, м. Карлівка, Карлівський район, Полтавська область, 39500), застосованого рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області (; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) від 18.02.19 №1.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Подання апеляційної скарги не перешкоджає виконанню рішення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд упродовж десяти днів з дня його складення.

Суддя О.О. Кукоба