Справа № 0240/3108/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3108/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

13 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Кутафіна Д.В.,

представника відповідача: Сивого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року (повне рішення складено 05 листопада 2018 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 07.09.2018 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.10.2018 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 14.05.2018 № .

Стягнуто на користь ТОВ "Автомагістраль" сплачений судовий збір в сумі 19 147, 26 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що з наданих актів приймання-передачі та актів надання послуг неможливо встановити повні відомості про господарську операцію, такі документи являються дефектними, так як їх оформлено з порушеннями вимог чинного законодавства та не відповідають визначенню первинного документу. Також вказав, що підприємством не задекларовано послуги з оренди основних засобів, послуги по транспортуванню та зберіганню ТМЦ (активів) за грудень 2016 року, тому неможливо підтвердити факт руху ТМЦ (активів) від продавця до покупця та їх місця зберігання.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши крім іншого, що інформація податкового органу щодо недобросовісності контрагентів позивача не може бути розцінена як недобросовісність самого позивача .

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

На підставі направлення №663 від 23.03.2018 та наказу від 22.03.2018 за № 1675 державними ревізорами/інспекторами у період з 23.03.2018 по 29.03.2018 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Автомагістраль" з питань своєчасності достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Міріда Плюс" за грудень 2016 року.

13.04.2018 за результатом проведеної перевірки відповідачем складено акт за № 1643/1415/32884416, у якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення, а саме, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду за грудень 2016 року в сумі 850 989 грн.

В акті зазначено, що з наведених актів приймання - передачі, видача будівельних матеріалів зі зберігання здійснювалась протягом жовтня 2016 р. Однак, акти надання послуг складено лише 28.12.2016, тобто значно пізніше, ніж період, в якому вони були здійснені відповідно до актів приймання - передачі. Таким чином, акти надання послуг являються дефектними так як їх оформлено з порушенням п. 1 ст. 9 Закону України №996-XIV, а саме: складені не під час здійснення господарської операції та не безпосередньо після її закінчення. Також вказано, що у актах надання послуг не конкретизовано номенклатуру товару, що зберігався. Крім того, акти приймання - передачі надання послуг не містять повні відомості про господарську операцію.

Також вказано, що у ПП "Міріда Плюс" відсутня можливість фактичного здійснення господарських операцій з одержання товарів та надання послуг (бульдозера, навантажувача). ПП "Міріда Плюс" не відображає у податковій звітності інформацію, що свідчить про наявність у нього основних фондів, транспортних засобів, що необхідні для здійснення господарських операцій з надання послуг навантаження, та зберігання товарів у задекларованих обсягах, а відповідні послуги із залученням стороннього ресурсу не здійснювалось.

За вказаних обставин встановлено відсутність факту реального здійснення оформлених ПП "Міріда Плюс" господарських операцій з придбання товарів/послуг та їх реалізації на адресу покупця.

Відсутність у ПП "Міріда Плюс" умов та ознак, необхідних для здійснення задекларованих господарських операцій підтверджує, що дане підприємство фактично не реалізувало ТОВ "Автомагістраль" послуги зберігання, навантажувача та послуги бульдозера в грудні 2016 року на суму 5105933, 75 грн., в тому числі ПДВ 850988, 96 грн., а відтак податкові накладні зареєстровані в ЄРПН на адресу ТОВ "Автомагістраль" та відображені в податковому обліку товариства не можуть вважатися такими, що підтверджують реальність проведення операцій з придбання даних послуг.

При цьому, аналізом Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що слідчим фінансових розслідувань ДФС у Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань за №000027 від 09.08.2017, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи з метою прикриття незаконної діяльності із ухилення від сплати податків в квітні та серпні 2016 р. створили суб'єкти підприємницької діяльності (юридичні особи) ПП "Міріда плюс" та ТОВ "Меланіт" надавали послуги по ухиленню від сплати податків СПД реального сектору економіки.

14.05.2018 за наслідком проведеної перевірки та складеного акта відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 850 989 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 425 495 грн.

Не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надані первинні документи, які підтверджують факт отримання ним товару. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність реального вчинення господарської операції, оскільки з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно пункту 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1 - 198.3 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №996-XIV) встановлено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, позивач повинен мати відповідні належно оформлені первинні бухгалтерські документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Згідно матеріалів справи, між ТОВ "Автомагістраль" (замовник ) та ПП "Міріда Плюс" (виконавець) укладено договір №284/1 від 29.07.2016, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язується прийняти бітум нафтовий, дорожній, бітумну емульсію, сипучі будівельні матеріали на зберігання, зберігати і повернути його замовнику, або особі вказаній замовником, в тій же кількості, тієї ж марки, виду і якості, відповідного нормативним документам на продукцію протягом терміну дії Договору. Відпустка будівельних матеріалів за кількістю та якістю здійснюється відповідно до вимог цього Договору та оформляється Актом прийому - передачі. Договірна вартість наданих послуг та обсяг фактично наданих послуг визначається в актах надання послуг, які узгоджуються і підписуються Сторонами. Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2016.

В підтвердження отримання послуг по зберіганню бітуму, бітумної емульсії, мінерального порошку та цементу (сипучих будівельних матеріалів) від ПП "Міріда Плюс", позивачем надано наступні документи: акт приймання - передачі від 01.10.2016, акт повернення від 10.10.2016; акт надання послуг №101 від 28.12.2016 та платіжне доручення №1537 від 17.01.2017; оборотно - сальдову відомість по рахунку №631 за період з 29.06.2016 -19.01.2017.

29.06.2016 між ТОВ "Автомагістраль" (замовник ) та ПП "Міріда Плюс" (виконавець) укладено договір надання послуг №186/1, предметом якого є надання Виконавцем послуг дорожньо - будівельної техніки для виконання робіт Замовником. За результатами наданих послуг Виконавець надає Замовнику наступні документи, акти здачі - прийняття (наданих послуг) у двох примірниках; податкову накладну виписану і зареєстровану відповідно до статті 201 ПК України. Вартість наданих послуг визначається за домовленістю Сторін (за машино-години) та відображається в акті здачі - прийняття робіт (наданих послуг) який є невід'ємною частиною даного Договору. За результатами наданих послуг Виконавець складає відповідний акт здачі - прийняття робіт (наданих послуг).

Позивачем на підтвердження господарських операцій також надано акти надання послуг від 26.12.2016; наряди завдання дорожньо - будівельної техніки; платіжні доручення №1537 від 17.01.2017, №1538, №1539 від 19.01.2017; оборотно - сальдову відомість по рахунку №631 за період з 29.06.2016 -19.01.2017.

Стосовно доводів апелянта про дефектність первинних документів слід вказати, що на виконання умов вчинених правочинів і за результатами придбання робіт (послуг) складені відповідні підтверджуючі їх вчинення податкові накладні, видаткові накладні, акти приймання - передачі і надання послуг, наряди - завдання. Вартість отриманих робіт (послуг) позивачем сплачена у повному обсязі, як і податок на додану вартість в їх ціні. Результати цих господарських операцій підтверджуються податковим та бухгалтерським обліком підприємства.

Крім того, щодо недоліків заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій, слід зазначити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, або помилки у їх оформленні не можуть слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27.11.2018 по справі № 5603/11/2070.

Стосовно кримінальних проваджень зареєстрованих відносно контрагента позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, інформація щодо контрагента позивача про наявність зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвал в рамках кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

При цьому, на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, а також станом на час розгляду даної справи, вироку щодо контрагента позивача не було, а тому матеріали розслідувань за вказаними кримінальними провадженнями не можуть враховуватись як докази у даній справі, тоді як належним доказом, в даному випадку, могли би бути виключно вироки суду щодо недійсності (нікчемності) правочинів, первинних документів, визначення правомірності формування податкового кредиту та щодо порушення ним податкового законодавства, що набули законної сили, щодо вчинення ними кримінальних правопорушень.

Отже, факт порушення кримінальних справ відносно контрагента позивача не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентом.

Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження факту отримання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 20.02.2018 по справі № 826/6280/13-а, від 20.02.2018 по справі №813/4931/13-а та від 06.02.2018 по справі №802/4940/14.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачу, як платнику податку було відомо про можливі порушення з боку його контрагента, а також те, що метою позивача було здійснення господарських операцій з даним підприємством для одержання податкової вигоди.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів щодо недійсності первинних документів, на підставі яких позивачем відображено в бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій з ПП "Міріда Плюс", а тому нарахування позивачу грошових зобов'язань згідно прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 14.05.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 лютого 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.