Справа № 240/6243/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/6243/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови 20.11.2018 у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га в с. Миролюбівка;
- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га в с. Миролюбівка.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач безпідставно відмовив в наданні дозволу, пославшись на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду від 13.03.2018 по справі № 295/2837/18; в ухвалі Богунського районного суду від 13.03.2018 по справі № 295/2837/18 заборона на використання та відчуження земельної ділянки стосується громадського пасовища площею 0,40 га, а її земельна ділянка розміщена в іншому місці та до пасовища ніякого відношення не має (вона надавалась для ведення особистого селянського господарства, використовувалась нею за цільовим призначенням та не вилучалась).
Ухвалою від 15.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с.50-52), в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що накладено арешт на масив земельних ділянок до якого, відповідно до графічних матеріалів увійшла земельна ділянка яка зазначена у клопотанні позивача; надання дозволу є першим етапом передачі земельної ділянки у власність, а отже може виникнути ситуація, коли позивач після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність/оренду цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими; суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.
Позивач подала письмову відповідь на відзив (а.с. 64-66), в якій просила позов задовольнити в повному обсязі з тих підстав, що її земельна ділянка, погодження на яку надавала Миролюбівська сільська рада ще рішенням від 28.07.2000 "Про виконання земельного законодавства при реформуванні аграрного сектора економіки", розміщена в іншому місці та до пасовища ніякого відношення не має; щодо неї ніхто не порушував кримінальної справи.
В судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.
За згодою позивача та її представника суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26.02.2004 (а.с. 32, 34-35) ОСОБА_1 було надано погодження щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства із резерву Миролюбівської сільської ради.
Рішенням Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08.05.2018 № 277 (а.с. 36) погоджено надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

Після чого позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Проте, Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області листом від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18 відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв'язку з тим, що відповідно довідки Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомир Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області зазначено, що земельна ділянка, яку бажаєте отримати у власність розташована на масиві земельних ділянок із визначеними кадастровими номерами, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.03.2018 по справі № 295/2837/18 шляхом накладення заборони на їх використання та відчуження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідачем в листі від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18 не зазначено жодної з підстав передбачених ст.118 Земельного кодексу України для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою Богунського суду м. Житомира від 13.03.2018 по справі №295/2837/18 (а.с.58-61), на яку посилається відповідач, відмовляючи в наданні дозволу, накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі за кадастровим номером :01:000:0694, а так само на всі земельні ділянки, утворені та розташовані в їх межах, шляхом накладення заборони на їх використання та відчуження; покладено на Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області заборону розглядати та приймати рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами.

Тобто, вказаною ухвалою заборонено лише використовувати, відчужувати, передавати у власність визначені в ухвалі земельні ділянки.

Разом з тим, зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

До того ж, будь-які законні критерії визначення пріоритетності того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відсутні.

Тобто, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття земель у власність. При дотриманні заявником при подачі зави щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вимог статей Земельного кодексу України, у уповноваженого органу відсутні законні підстави для встановлення будь-яких обмежень у надані зазначеного дозволу.

Таким чином, суд відмічає, що наявність ухвали Богунського районного суду м. Житомира про арешт земельних ділянок жодним чином не перешкоджає у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки це не означає надання земельної ділянки у власність.

Отже, відмова відповідача, оформлена листом від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18, у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не містить жодної із передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК підстав для такої відмови, а тому є протиправною.

Стосовно зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Частина 2 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головного управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

У зв'язку із цим суд вважає, що у цій справі найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права є визнання відмови відповідача протиправною та зобов'язання розглянути повторно заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 1,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17.

При цьому суд звертає увагу, що Міськрайонним управління в Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на запит відповідача (а.с.55) було надано листом від 23.01.2019 № 207/423-19-0.15 (а.с.56) викопіювання з Публічної кадастрової карти України (а.с.57) з відображенням земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0694, в межах якої знаходиться земельна ділянка, на яку претендує позивач.

Щодо посилань представника відповідача на те, що "надання дозволу є першим етапом передачі земельної ділянки у власність, а отже може виникнути ситуація, коли позивач після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність/оренду цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими", то суд вважає за необхідне зазначити, що розробка проекту землеустрою є особистим волевиявленням позивача, який усвідомлює та передбачає всі можливі варіанти дій.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (вул. Молодіжна, 3, с. Миролюбівка, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12453, номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код 39765513) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 1,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 1,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк