Справа № 2340/2897/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кульчицький С.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Справа № 2340/2897/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління

Національної поліції в Черкаській області

про визнання протиправним та скасування висновку,

визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акту - висновку ГУ НП в Черкаській області про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, який складено 02.04.2018 р. та затверджено т.в.о. керівника ГУ НП в Черкаській області 17.04.2018 р.;

- визнання протиправною відмови ГУ НП в Черкаській області щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з підстав, викладених у листі ГУ НП в Черкаській області від 17.04.2018 р. № 29/Г-48;

- зобов'язання ГУ НП в Черкаській області на підставі раніше поданої позивачем до ГУ НП в Черкаській області заяви від 30.01.2018 р. (зареєстровано УФЗБО ГУНП в Черкаській області 05.02.2018 р. № 29/Г-48) і доданих до неї документів та у відповідності до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 р. № 4, скласти і затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням позивачу II (другої) групи інвалідності та видати наказ про виплату такої допомоги у розмірі, визначеному нормами статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову, посилаючись на те, що йому було встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в міліції, протягом шести місяців після звільнення з поліції, а тому він вважає, що набув право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

Також апелянт наголошує на тому, що законом визначено випадки, коли така допомога не призначається, які наразі відсутні.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 07.11.2015 р. позивач проходив службу в органах Національної поліції.

03.11.2017 р. при проходженні позивачем медичного огляду у військово-лікарській комісії ДУ «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» встановлено, що його захворювання пов'язано з проходженням служби в поліції; придатний до служби в поліції; непридатний до служби на посаді оперуповноваженого (довідка медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» № 367 від 03.11.2017 р.).

Наказом ГУ НП в Черкаській області від 10.11.2017 р. № 298 о/с лейтенанта поліції - оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

15.12.2017 р. позивачу встановлено ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 876149 від 15.12.2017 р.).

У зв'язку з цим 30.01.2018 р. позивач звернувся до ГУ НП в Черкаській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та надав документи, що підтверджують інвалідність.

17.04.2018 р. т.в.о. начальника ГУ НП в Черкаській області підполковником Худенко М.М. затверджено висновок про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Позивач, вважаючи неправомірним висновок відповідача та відмову у призначенні йому спірної допомоги, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, оскільки був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням, а не через захворювання, що є обов'язковою законодавчою умовою для призначення вказаної допомоги.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4 (далі - Порядок № 4).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно зі ст. 97 Закону № 580-VIII у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського призначається одноразова грошова допомога, яка є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави.

У відповідності до п.п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога призначається у разі:

- визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

- визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з пунктами 1, 3 розділу 3 Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії. При цьому служби державного нагляду за охороною праці органів поліції визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій (пп. 2 п. 2 р. IV Порядку № 4).

У пункті 3 розділу IV Порядку № 4 визначено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст. 97 Закону № 580-VIII є одночасна сукупність наступних умов: 1) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) встановлення інвалідності з вказаної підстави протягом шести місяців після звільнення його з поліції; 3) звільнення з поліції саме через хворобу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу дійсно було встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в міліції протягом шести місяців після його звільнення, але звільнений він був не через хворобу, а за власним бажанням.

Отже, у даному випадку відсутня сукупність всіх достатніх та необхідних правових умов для призначення позивачу вказаної допомоги, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що йому було встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в міліції, а тому він вважає, що набув право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах закону, з огляду на вищевикладене.

Посилання апелянта на те, що статтею 101 Закону № 580-VIII визначено випадки, коли одноразова грошова допомога не призначається, які наразі відсутні, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки це не спростовує необхідності існування всієї сукупності спеціальних умов для призначення такої допомоги, а лише вказує на наявність ще й додаткових критеріїв, перевірці за якими підлягає саме та особа, яка відповідає, у першу чергу, зазначеним умовам за ст. 97 Закону № 580-VIII.

Твердження апелянта щодо підтвердження причинного зв'язку між отриманою позивачем травмою під час проходження служби та встановленою йому інвалідністю, його посилання на акт повторного спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 29.10.2015 р., за формою Н-5 від 28.09.2016 р. та акт №17 про нещасний випадок форми Н-1, довідку від 03.11.2017 р. № 367 та акт огляду МСЕК від 15.12.2017 р. № 7547, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, саме ці обставини не є спірними і неможливість призначення позивачу відповідної допомоги в порядку ст. 97 Закону зумовлена відсутністю такої кваліфікаційної умови як звільнення з поліції саме через хворобу, а не за власним бажанням. Тобто, безпосередньо підстава звільнення також у сукупності з іншим має вирішальне значення для набуття особою права на таку допомогу.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 20 лютого 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: