Справа № 826/12467/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 лютого 2019 року № 826/12467/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., при секретарі судового засідання Стеценко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2018 року

за участю представників сторін:

представник позивача: Трут Д.В.

представник відповідача: Корнейчук О.Л.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (далі - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2018 року Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, на те, що висновки акту перевірки, на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення не ґрунтуються на фактичних обставинах господарської діяльності позивача. Господарські операції вчинені позивачем із контрагентами мали реальний характер, товари поставлені позивачу продавцями, використані в господарській діяльності, а господарські операції для визначення податкового кредиту є фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій

Ухвалою суду від 14.08.2018 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи одноособово за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 06.09.2018 року. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву та всі докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також докази скерування відзиву позивачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

06.09.2018 року в судове засідання з'явився представник позивача 1, представник позивача 2 та представник відповідача, в судовому засіданні представника позивача 2 Ларіонов М.О. просив не закривати підготовче судове засідання з метою надання часу для визначення третіх осіб. Судом оголошено перерву до 27.09.2018 року для надання відзиву.

17.09.2018 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника відповідача відзив на позовну заяву, яким проти позовних вимог заперечує, в якому зазначає, що висновки акту перевірки та прийняте податкове-повідомлення рішення відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. За відсутністю факту придбання товарів чи послуг, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявністю формально складених, але недостовірних документів, а також наявність податкових накладних зареєстрованих контрагентами в Єдиному реєстрі податкових накладних по яких поставка товару фактично не відбулася або сплати грошових коштів за товар, що не постачався.

19.09.2018 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника позивача відповідь на відзив, в якому зазначає, що матеріалами справи підтверджується законність джерел походження реалізованого позивачем товару, а твердження податкового органу є неправомірним та необґрунтованим. В той же час , самі по собі матеріали кримінального провадження щодо третіх осіб, з яким у позивача не було жодних господарських правовідносин, не є належним та допустимими доказами безтоварності господарських операцій позивача та контрагентів.

27.09.2018 року в судове засідання з'явився представник позивача 2 та представник відповідача, в судовому засіданні представник позивача 2 заявив клопотання про виклик свідків, а саме: викликати та допитати в якості свідка директора ТОВ «ТД «Агрофорвард» ОСОБА_5, представник відповідача заперечив проти виклику свідка в судове засідання. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача 2 про виклик свідка в судове засідання. Суд ухвалив протокольною ухвалою про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду. Судове засідання призначено на 18.10.2018 року.

27.09.2018 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника відповідача заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року по справі №757/5236/18-к визнано вину гр. ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, яка була засновником юридичної особи ТОВ «Мрія-К» та незаконно здійснювала формування податкового кредиту з податку на додану вартість, та як наслідок призвело до ухилення від сплати податків та можливість в подальшому здійснювати прикриття незаконної діяльності живому сектору економіки в перелік яких входить СГ Виробничий кооператив «Гірниківський», ТОВ «Артбізнесгруп» та інші.

03.10.2018 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника позивача клопотання про доручення до матеріалів справи опис та чек від 01.10.2018 року як доказ відправлення судової повістки ОСОБА_5

10.10.2018 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника позивача заява щодо процесуальних порушень з боку відповідача, в якій зазначив, що копія ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року по справі №757/5236/18-к має бути залишена судом поза увагою під час ухвалення рішення, оскільки вона була скопійована не коректно, містить нечитабельний текст, інші відомості та належним чином не засвідчена. Також, відповідач повністю ігнорує аргументи позивача чим нівелює усю суть подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, діючи у супереч принципу змагальності сторін.

18.10.2018 року в судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача, в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових пояснень. Судом долучено до матеріалів справи додаткові докази. В судовому засіданні суд ухвалив змінити розгляд справи та продовжити розгляд справи без виклику в судове засідання свідка ОСОБА_5 В судовому засіданні оголошено перерву до 01.11.2018 року для дослідження доказів наявних в матеріалах справи.

Відповідно до Довідки судове засідання не відбулося 29.10.2018 року, у зв'язку зі зміною графіку проведення судових засідань та судове засідання відкладено на 29.11.2018 року.

29.11.2018 року в судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача. Судом оголошено у судовому засіданні перерву до 20.12.2018 року.

Відповідно до Довідки судове засідання не відбулося 17.12.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді у відпустці та судове засідання відкладено на 31.01.2019 року.

31.01.2019 року в судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Судом оголошено у судовому засіданні перерву до 07.02.2019 року для підготовки промови в судових дебатах представника відповідача.

06.02.2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника позивача доповнення до виступу представника позивача у судових дебатах.

07.02.2019 року в судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні оголошено вступну та регулятивну частину рішення.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Обставини, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальності «Луї Дрейфус Компані Україна» (далі - позивач) отримало від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року №. Податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № прийняте на підставі висновків акта перевірки від 19.04.2018 року №1044/28-10-41-07-30307207 про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» з питань відповідності формування від'ємного значення податку на додану вартість за січень 2018 року.

29.05.2018 року позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України на податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року №.

25.07.2018 року Державна фіскальна служба України прийняла рішення №24435/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року №, яке задоволено частково. Скасоване податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № в частині не підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ПрАТ «Дністровський», ТОВ «Євро Клуб», ТОВ «Юг-Агро-Груп», ТОВ «Фірма Колос». А тому позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № вважається відкликаним.

01.08.2018 року позивач за наслідками адміністративного оскарження отримав від відповідача нове податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 року №.

З акту перевірки від 19.04.2018 року №1044/28-10-41-07-30307207 вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту та від'ємного значення в розмірі 10 126 749,96 грн.

- п.п. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 10 126 749, 96 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що не підтверджено реальність здійснення господарської діяльності та порушенні позивачем норм податкового законодавства, що стосується віднесення сум сплаченого постачальника у ціні товару податку на додану вартість до складу податкового кредиту податку на додану вартість, по господарським операціям з постачальниками ПрАТ «Дністровський», ТОВ «Євро Клуб», ТОВ «Юг-Агро-Групп», ТОВ «Фирма Колос ЛТД», ТОВ «ТД «Агрофорвард», ТОВ «Артбізнесгруп».

Рішенням ДФС від 25.07.2018 року №24435/6/99-99-11-01-02-25 за результатами розгляду скарги було скасовано податкове повідомлення-рішення в частині не підтвердження реальності здійснення господарської операції позивача з ПрАТ «Дністровський», ТОВ «Євро Клуб», ТОВ «Юг-Агро-Груп», ТОВ «Фірма Колос».

Позивач не погоджується із висновками податкового органу щодо нереальності господарських операцій з контрагентами ТОВ «ТД «Агрофорвард», ТОВ «Артбізнесгруп» та прийняття на підставі цих висновків рішенням, вважає їх протиправними, такими, що порушують його права, свободи та інтереси, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до ст. 200.4. Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено частиною першою статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом статті 3 Закону № 996-ХІV податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Зважаючи на викладене, розглядаючи спір про правомірність віднесення платником податків на витрати певних сум, в тому числі ПДВ, та як наслідок формування податкового кредиту, суд повинен надати належну правову оцінку усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування, в їх сукупному зв'язку один з одним, з'ясувати характер та зміст спірних операцій позивачем з його контрагентом, дослідити договори укладені з останнім, а також усі укладені на його реалізацію первинні документи, пов'язані з їх виконанням та які належить складати залежно від певного виду господарської операції, і лише на підставі цього зробити вмотивований висновок про достовірність чи не достовірність даних, вказаних в первинних документах, або про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства чи навпаки, а також про те, чи відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, встановити наявність зв'язку між фактом придбання товарів/робіт/послуг з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання їх у господарській діяльності.

Водночас, суд звертає увага, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання на суму понесених витрат, що підлягають перерахуванню до бюджету.

Дійсно площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина друга статті 77 КАС України).

Натомість, у разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною першою статті 77 КАС України обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов'язку.

Суд звертає також увагу на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для однозначних висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Проте, як вбачається з акту перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, податковим органом не досліджувались господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами ТОВ «ТД «Агрофорвард», ТОВ «Артбізнесгруп», за наслідками яких позивачем віднесено до складу податкового кредиту спірні суми податку на додану вартість та задекларовано податок на прибуток підприємства, а також подальше здійснення позивачем господарської діяльності. Висновки про нібито вчинення позивачем порушень вимог податкового законодавства зводяться до наявності порушень, вчинених невідомими позивачеві третіми особами в другому, третьому, четвертому і навіть п'ятому ланцюгах постачання.

Щодо господарських операцій позивача і його контрагентів, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2017 року позивачем - покупцем та ТОВ «ТД «Агрофорвард» - постачальником, укладено договір поставки № К17 06-0932, згідно якого п.1.1 договору постачальник зобов'язується поставити й передати, а покупець зобов'язується, оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - ячмінь фуражний 3 класу урожаю 2016 року, код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1003, насипом відповідно до умов дійсного договору. Відповідно до п. 5.1. цього договору, постачальник зобов'язується передати товар на умовах СРТ - Южний морський торговий порт, ТОВ «ТІС-Зерно», що є пунктом призначення за умовами цього договору.

Як вбачається із наданих до матеріалів справи податкових накладних №1 від 09.06.2017 року позивачем придбано у ТОВ «ТД «Агрофорвард» ячмінь 3 класу, кількість 54,10 тон. за ціною 4 250,00 з ПДВ, сума з ПДВ 229 925,00, квитанція та товарно-транспортна накладна від 09.06.2017 року серія 12ААЕ №632787, товарно-транспортна накладна від 09.06.2017 року серія 12ААЕ №632786; податкова накладна №2 від 11.06.2017 року позивачем придбано у ТОВ «ТД «Агрофорвард» ячмінь 3 класу, кількість70,46 тон за ціною 4250,00 грн. з ПДВ, сума з ПДВ 299 455,00 грн., товарно-транспортна накладна від 10.06.2017 року серія 12ААЕ № 632785, товарно-транспортна накладна від 10.06.2017 року серія 12ААЕ №632788. Платіжне доручення №5970 від 13.06.2017 року, призначення платежу:оплата по контракту №К1706-0932 від 09.06.2017 року, згідно рахунку №1 від 09.06.2017року (ячмінь) ПДВ 20%; платіжне доручення №5972 від 13.06.2017 року, призначення платежу: оплата за контрактом №К1706-0932 від 09.06.2017 року, згідно рахунку №2 від 11.06.2017 року (ячмінь) ПДВ (20%); платіжне доручення №6073 від 15.06.2017 року, призначення платежу: оплата по контракту №К1706-0932 від 09.06.2017 року, згідно рахунку № 2 від 11.06.2017 року (ячмінь) ПДВ (20%); платіжне доручення №6120 від 16.06.2017 року, призначення платежу: оплата по контракту№К1706-0932 від 09.06.2017 року, згідно рахунку №1 від 09.06.2017 року (ячмінь) ПДВ (20%).

12.06.2017 між позивачем та ТОВ «ТД «Агрофорвард» - постачальником, укладено договір поставки № К17 06-0937, згідно якого п.1.1 договору постачальники зобов'язується поставити й передати, а покупець зобов'язується, оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - ячмінь фуражний 3 класу урожаю 2016 року, код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1003, насипом відповідно до умов дійсного договору. Відповідно до п. 5.1. цього договору, постачальник зобов'язується передати товар на умовах СРТ - Южний морський торговий порт, ТОВ «ТІС-Зерно», що є пунктом призначення за умовами цього договору. Видаткова накладна № 3 від 13.06.2017 року позивачем придбано у ТОВ «ТД «Агрофорвард» ячмінь 3 класу 15,74 тон, ціна з ПДВ 4260,00 грн., сума з ПДВ 642 152,00 грн., квитанція, товарно-транспортна накладна серія 12ААЕ №632783 від 12.06.2017 року, товарно-транспортна накладна серія 12ААЕ №632790 від 12.06.2017 року, товарно-транспортна накладна серія 12ААЕ №632778 від 12.06.2017 року, товарно-транспортна накладна серія 12ААЕ №632782 від 12.06.2017 року, товарно-транспортна накладна серія 12ААЕ №632776 від 12.06.2017 року, товарно-транспортна накладна серія 12ААЕ №632777 від 12.12.2017 року. Платіжне доручення №5998 від 13.06.2017 року, призначення платежу: оплата по контракту №К1706-0937 від 12.06.2017 року, згідно рахунку №3 від 13.06.2017 року (ячмінь) ПДВ 20%, платіжне доручення №6161 від 16.06.2017 року, призначення платежу: оплата по контракту №К1706-0937 від 12.06.2017 року, згідно рахунку №3 від 13.06.2017 року (ячмінь) ПДВ 20%.

14.06.2017 між позивачем та ТОВ «ТД «Агрофорвард» - постачальником, укладено договір поставки № К17 06-0948, згідно якого п.1.1 договору постачальники зобов'язується поставити й передати, а покупець зобов'язується, оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - ячмінь фуражний 3 класу урожаю 2016 року, код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1003, насипом відповідно до умов дійсного договору. Відповідно до п. 5.1. цього договору, постачальник зобов'язується передати товар на умовах СРТ - Южний морський торговий порт, ТОВ «ТІС-Зерно», що є пунктом призначення за умовами цього договору.

Рішеннями суддів, що вступили в законну силу, підтверджується реальність господарських операцій позивача та ТОВ «ТД «Агрфорвард», а саме: постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018 року у справі №910/1282/18 підтверджено реальне виконання позивачем та ТОВ «ТД «Агрфорвард» договору поставки від 07.07.2017 року №К1707-1020; постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 року у справі №910/1285/18 підтверджено реальне виконання позивачем та ТОВ «ТД «Агрфорвард» договору поставки від 05.07.2017 року №К1707-0975; постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 року у справі №910/1293/18 підтверджено реальне виконання позивачем та ТОВ «ТД «Агрфорвард» договору поставки від 04.07.2017 року №К1707-0954; постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 року у справі №910/1295/18 підтверджено реальне виконання позивачем та ТОВ «ТД «Агрфорвард» договору поставки від 06.07.2017 року №К1707-0994.

Щодо ТОВ «Артбізнесгруп», яке перед вступом у господарські правовідносини надало позивачеві документи, які підтверджують законність джерел походження реалізованого позивачеві товару, а саме придбання його у сільськогосподарського виробника ТОВ «Мрія-К». Позиач надав договір поставки №1809 від 18.08.2017 року укладений між ТОВ «Артбізнесгруп» та ТОВ «Мрія-К», видаткова накладна №542 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,900 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн, сума з ПДВ 52 675,00 грн., квитанція про реєстрацію податкової накладної від 06.09.2017 року, видаткова накладна №541 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 8,600 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 35116,67 грн., квитанція про реєстрацію податкової накладної від 06.09.2017 року, видаткова накладна №540 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К»ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., квитанція про реєстрацію податкової накладної від 06.09.2017 року, видаткова накладна №611 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 10,040 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 340 996,67грн., податкова накладна, видаткова накладна №610 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 14,400 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 58800,00 грн., податкова накладна, видаткова накладна №609 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 52266,67 грн., податкова накладна, видаткова накладна №608 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 11,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 44 916,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 №608, видаткова накладна №607 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 14,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 57 166,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №607, видаткова накладна №606 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №606, видаткова накладна №605 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,00 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 52 266,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №605, видаткова накладна №604 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 11,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 44916,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №604, видаткова накладна №603 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 14,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 57 166,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №603, видаткова накладна №602 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 8,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 35 525,00 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №602, видаткова накладна №601 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 52 266,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №601, видаткова накладна №600 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 11,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 44 916,67 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №600, видаткова накладна №539 від 20.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 20.08.2017 року №600, видаткова накладна №538 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К»ячмінь фуражний 3 класу 9,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 36 750,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №538, видаткова накладна №537 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №537, видаткова накладна №536 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,900 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 52 675,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №536, видаткова накладна №535 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №535, видаткова накладна №534 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 8,600 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 35 116,67 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №534, видаткова накладна №533 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 11,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 47 775,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №533, видаткова накладна №532 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 367500,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №532, видаткова накладна №531 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №531, видаткова накладна №529 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №539, видаткова накладна №528 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К»ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №528, видаткова накладна №527 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 900 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 36 750,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №527, видаткова накладна №526 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К»ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №526, видаткова накладна №525 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,900 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 52 675,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №525, видаткова накладна №524 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №524, видаткова накладна №523 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 8,600 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 35 116,67 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №523, видаткова накладна №522 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №522, видаткова накладна №521 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 11,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 47 775,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №521, видаткова накладна №520 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К»ячмінь фуражний 3 класу 9,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 36 750,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №520, видаткова накладна №519 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №519, видаткова накладна №518 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,900 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 675,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №518, видаткова накладна №517 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №517, видаткова накладна №517 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №517, видаткова накладна №516 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №516, видаткова накладна №515 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 36 750,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №515, видаткова накладна №514 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №514, видаткова накладна №513 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 12,900 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 52 675,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №513, видаткова накладна №512 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №512, видаткова накладна №511 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 8,600 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №511, видаткова накладна №510 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №510, видаткова накладна №508 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 39 608,33 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №508, видаткова накладна №507 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 9,000 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 36 750,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №507, видаткова накладна №506 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 56 350,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №506, видаткова накладна №505 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 13,800 тон, ціна з ПДВ 12,900 грн., сума з ПДВ 52 675,00 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №505, видаткова накладна №502 від 19.08.2017 року у ТОВ «Артбізнесгруп» придбано у ТОВ «Мрія-К» ячмінь фуражний 3 класу 11,700 тон, ціна з ПДВ 4 083,3333 грн., сума з ПДВ 49 042,50 грн., податкова накладна від 19.08.2017 року №502, надано витяг з єдиного реєстру податкових накладних від 07.09.2017 року, надано документальні підтвердження законності походження товару - договори та первинні документи до них, за якими контрагенти придбали у власних постачальників зерно, в подальшому реалізоване позивачеві.

Таким чином, реальність господарської операції, рух активів та зміни майнового стану платника податків повністю підтверджуються первинними та іншими документами, які надані позивачем до матеріалів справи. Факту наявності у позивача податкових накладних, складених у відповідності до вимог податкового законодавства, відповідачем не оспорюється.

Надані суду письмові докази та наведені в судовому засіданні доводи підтверджують реальність господарських операцій, за якими позивачем сформовано податковий кредит та спростовують підстави збільшення грошових зобов'язань позивачу.

В даному випадку відносини поставки відбулись, факт отримання позивачем товарів у ТОВ «Агрофорвард» підтверджено складеними сторонами видатковими накладними, а виписані продавцем позивачу податкові накладні підтверджують здійснення договірних взаємовідносин. Крім того, судом взято до уваги факт отримання ТОВ «Агрофорвард» плати за реалізований позивачу товар, що підтверджено копіями платіжних доручень долучених до матеріалів справи.

Таким чином, вищевикладене свідчить, що у позивача, відповідно до законодавства України, були наявні всі підстави щодо формування податкового кредиту в податковому обліку за операціями вказаними в акті перевірки.

Складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентом за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.

В акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеним договором поставки, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про не підписання договорів та фінансового-господарських документів, що зумовило необґрунтованість і невідповідність законних висновків суб'єкта владних повноважень про їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено. Обставини, щодо не підписання фінансового господарських договорів вироком суду або постановою слідчого у кримінальній справі не були встановлені, а лише, як зазначено у акті перевірки в якості обґрунтування безтоварності господарських операцій позивача податковий орган серед іншого посилається на матеріали кримінального провадження від 02.11.2017 року №0000090 за ч. 1 ст. 205 КК України щодо ТОВ «Мрія-К» та на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року по справі №757/5236/18-к визнано вину гр. ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, яка була засновником юридичної особи ТОВ «Мрія-К».

Окрім того, суд зазначає, що ТОВ «Мрія-К» не є контрагентом позивача.

З приводу відображених в акті перевірки обставин наявності рішень судів та кримінального провадження відносно фактів діяльності контрагентів позивача суд зазначає, що у силу приписів ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.86, 109 Податкового кодексу України суд при вирішенні спору з приводу відповідності закону рішення контролюючого органу про визначення платнику податків грошових зобов'язань повинен перевірити чи достатнім поза розумним сумнівом є обсяг добутих контролюючим органом доказів для підтвердження факту вчинення податкового правопорушення, чи добуті ці докази з легальних джерел та з додержанням процедури.

Наведені контролюючим органом доводи за вищевикладеними обставинами суд відхиляє, адже ці доводи, насамперед, не мають безпосереднього впливу на факт реальності господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні не проводиться щодо службових осіб контрагентів позивача.

Між тим, належними та допустимими в розумінні ст.8,19, ст.124, 129 Конституції України, ст.ст. 73, 74 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі або діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, який суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Посилання контролюючого органу на існуючу податкову інформацію не може бути кваліфіковано судом як беззаперечний доказ вчинення податкового правопорушення, оскільки така податкова інформація є окремою підставою для проведення перевірок такого платника податків.

Проте, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку суду щодо посадових (службових) осіб позивача або контрагентів позивача, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.03.2018 року у справі №813/4815/13-а.

Щодо посилання відповідача на акти перевірок контрагентів позивача, суд зазначає.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагенти позивача в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.

Так, у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно інших доводів відповідача про можливу (ймовірну) протиправність господарської діяльності контрагентів, то суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками (як податку на прибуток, так і податку на додану вартість).

За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні.

Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримання позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, висновки податкового органу про відсутність факту реального вчинення господарських операцій згаданих вище не знайшли підтвердження в ході розгляду справи.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим спірні рішення контролюючого органу, прийняті відповідачем на підставі встановлених акті порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності..

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що наведені в позовній заяві обставини підтверджуються достатніми доказами та свідчать про обґрунтованість позовних вимог, відповідачем не доведено правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача. А тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню шляхом їх безспірного списання з рахунків Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.07.2018 року №.

Стягнути судові витрати в сумі 62 536,00 (шістдесят дві тисячі п'ятсот тридцять шість) грн. 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 12, корпус А, офіс 601, ) шляхом їх безспірного списання з рахунків Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядок, передбачені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2019 року.

Суддя В.І. Келеберда