Справа № 2040/7499/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 р.Справа № 2040/7499/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків по справі № 2040/7499/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області

про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі по тексту - ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові ГТУЮ в Харківській області); Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - Московського районного у м.Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області); Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - Харківського міського ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області), в якому просила суд:

- скасувати висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану б/н від 20.06.2018р., складеного Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яким відмовлено у внесенні зміни до актового запису про народження №717 від 18.06.1969 року складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції;

- зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області здійснити внесення змін до актового запису №717, складеного Орджонікідзевським районним бюро РАЦС у м.Харкові 18.06.1969 року про народження ОСОБА_2, а саме виправити національність батька ОСОБА_3 з "українець" на "єврей".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області; Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, стверджує, що її батько ОСОБА_3 був євреєм, але у актовому записі про народження позивачки № 717 від 18.06.1969 року складеного районним бюро РАЦС у м. Харкові та свідоцтві про народження серії НОМЕР_1, національність батька зазначена як українець. Також, зазначила, що її батько з політичних мотивів приховував свою національну приналежність до єврейського народу (змінив своє прізвище на українське «ОСОБА_3», хоча його єврейським прізвищем є «ОСОБА_3»), оскільки на той час її сім'я боялися політичних репресій та утисків. Вважає, що національність батька ОСОБА_3 має бути виправлена з "українець" на "єврей".

Відповідач, Харківський міський ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що заяви на внесення змін від ОСОБА_1 не надходило, висновок про відмову у внесенні змін відділ не надавав, актовий запис про народження позивача складений іншим відділом, тому вважає себе неналежним відповідачем по справі. Просив розглянути справу за відсутності його представника.

Відповідач, Московський районний у м.Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, у надісланому клопотанні зазначив, що при розгляді справи в суді першої інстанції відділ ДРАЦС заперечень не мав, просить розглянути справу за відсутності його представника.

Позивач та представник відповідача ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові ГТУЮ в Харківській області в судове засідання не з`явились, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином.

Позивач надала до суду заяву, в якій просила перенести розгляд справи на іншу дату через те, що у неї відсутня об'єктивна можливість з'явитися у судове засідання. Проте, позивачем не надано до суду належних доказів неможливості прибуття в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1, 03.05.2018 року звернулась до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою, в якій просила внести зміни до актового запису про її народження, а саме: змінити в книзі записів громадянського стану про народження запис за №717 від 18.06.1969 року та свідоцтві про народження виданому 18.06.1969 р. серія НОМЕР_2 національність батька ОСОБА_3 з "українець" на "єврей".

ОСОБА_1 були надані та відповідачем зібрані наступні документи:1) копія паспорта заявниці НОМЕР_3, виданого Московським РВ ХМУУМВС України в Харківській області 20.08.2003 року на ОСОБА_1; 2) копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 18.06.1969 року на ОСОБА_2, виданого Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС м.Харкова; 3) копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 01.03.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції на ОСОБА_4 та ОСОБА_1; 4)копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 11.03.1957 року, виданого Великобурлуцьким райбюро ЗАГС Харківської області на ОСОБА_3; 5) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 47 від 11.03.1957 року, складеного Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_3; 6) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 430 від 15.06.1968 року, складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції на ОСОБА_3 та ОСОБА_9; 7)повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 717 від 18.06.1969 року, складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції на ОСОБА_2; 8)повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб № 25 від 01.03.2003 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

20.06.2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було складено висновок про відмову у внесені змін до актового запису цивільного стану.

У висновку відповідачем зазначено, що аналіз документів, представлених заявником та зібраних відділом свідчить про те, що відповідно до актового запису про шлюб батьків заявниці № 430 від 15.06.1968 року, складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, національність нареченого зазначена «українець». На підтвердження достовірності зазначених відомостей актовий запис про шлюб батьків заявника містить власноручні підписи нареченого та нареченої. Зазначене свідчить про те, що батько заявниці на момент реєстрації шлюбу мав національність «українець», та ці відомості не були в подальшому виправлені чи змінені. В свою чергу реєстрація народження заявниці відбувалася за заявою її батька та актовий запис підписано ним, про що наявна відповідна відмітка в актовому записі про народження заявниці. Зазначене підтверджує, що на момент складання актового запису про народження заявниці відомості про дитину та батьків (зокрема про національність батька) було зазначено вірно та у відповідності до поданих заявником (батьком) документів, при цьому заявником по цій справі не надано документів, що свідчать про належність батька заявниці до національності «єврей». Також повідомлено, що висновок про відмову може бути оскаржено в судовому порядку.

Не погодившись із зазначеним висновком, позивач звернулась до суду з даним позовом про його скасування та зобов'язання ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові ГТУЮ в Харківській області здійснити внесення змін до актового запису №717, складеного Орджонікідзевським районним бюро РАЦС у м.Харкові 18.06.1969 року про народження ОСОБА_2, а саме виправити національність батька ОСОБА_3 з "українець" на "єврей".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та відсутності належних та допустимих доказів того, що в актовому записі №717, складеному Орджонікідзевським районним бюро РАЦС у м.Харкові 18.06.1969 року про народження ОСОБА_2, допущена помилка в національності батька ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є неправомірна (протиправна), на думку позивача, відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів в частині визначення національності померлого батька.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрація акта цивільного стану.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них.

Порядок внесення змін до актових записів регулюється ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила).

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

В розумінні ч. 5 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», зміни до актового запису цивільного стану вносяться у зв'язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться.

Порядок подання та розгляду заяв про внесення змін до актового запису наведений в положеннях Правил.

Так, відповідно до п.2.6. Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно п.2.7. Правил, на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом ДРАЦС додаються до матеріалів справи повні витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з пунктами 2.13.1, 2.13.2 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Отже, в даному випадку належними та допустимими доказами має бути підтверджено факт допущення компетентним органом помилки під час відображення в акті цивільного стану відомостей про особу, та безпідставної відмови виправити таку помилку.

Як встановлено судом першої інстанції, у свідоцтві про народження позивачки - ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 від 18.06.169 року зазначено в графі батько - ОСОБА_3, в графі національність вказано - українець (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про народження батько позивача - ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 в графі батько вказано прочерк, в графі національність - українець, в графі мати також зазначено прочерк, в графі національність вказано прочерк (а.с.23).

Також у свідоцтві про смерть батька позивача серії НОМЕР_9 від 14.02.2011 року прізвище, ім'я по батькові покійного вказано ОСОБА_3 (а.с.24).

Колегія суддів зауважує, що доказів зміни прізвища батька позивача на "ОСОБА_3" матеріали справи не містять, а позивачем не було надано таких доказів ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що факт зміни прізвища батька з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» підтверджується профспілковим квитком № НОМЕР_10 виданим 24.07.1956 року, в якому на першій сторінці зазначене прізвище «ОСОБА_3» та трудовою книжкою від 17.05.1955 року, оскільки в зазначеному документі взагалі відсутня графа національність, що унеможливлює підтвердження факту національної належності батька позивача до єврейського народу.

Крім того, з наявної в матеріалах справи відповіді Головного Управління ДВСУ в Харківській області вбачається, що надати інформацію щодо видачі гр-ну ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта серії НОМЕР_11 (або НОМЕР_12) та пересвідчитись у наявності чи відсутності на заяві про його видачу відміток про зміну прізвища не має можливості. Зокрема, в архівній картотеці наявна заява про видачу ОСОБА_8 паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року (а.с.30).

Таким чином, колегія суддів вважає непідтвердженою належність батька ОСОБА_1 до єврейського народу.

Більше того, колегія суддів зазначає, що наведеними вище доказами підтверджується українська національність батька позивача.

Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивач просить внести зміни у актовий запис про її народження, який вчинявся на підставі паспортних даних її батьків. Тобто, особисті дані ОСОБА_8, відображені у свідоцтві про народження його доньки (позивачки по справі), відповідали його паспортним даним, а тому відсутній факт помилки, перекручення чи зазначення неправдивих відомостей у даному актовому записі про народження №717 від 18.06.1969 року складеному Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Крім наведеного, колегія суддів звертає увагу, що питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

В даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» гарантоване право громадян України вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Колегія суддів зауважує, що спосіб, обраний позивачем, як вона зазначає, для захисту її права на відновлення її національності, фактично зводиться до вимоги змінити національність її померлого батька з "українець" на "єврей", та у зв'язку з цим внести зміни до актового запису про її народження в графі «національність батька» з "українець" на "єврей". Однак, фактично позивач намагається не відновити свою національність відповідно до національності одного з батьків, а встановити факт національності свого батька. При цьому, позивачем не надано доказів намірів батька змінити свою національність.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що надані позивачем до Відділу держреєстрації документи, не є достатньою підставою для внесення змін до актового запису про її народження щодо національності батька ОСОБА_1

Згідно положень ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відмова у внесенні змін до актового запису цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Отже, правом оскарження до суду відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану наділені лише заявники в розумінні наведеної норми Закону.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ЦК України особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно, тобто до моменту смерті. Особисті немайнові права не входять до складу спадщини (п.1 ч.1 ст. 1219 ЦК України); тому, за окремими винятками, встановленими законом, після смерті особи перехід таких прав до інших осіб не настає.

Отже, зміна персональних даних є суб'єктивним особистим немайновим правом громадянина, яке за своєю природою реалізується за власними волевиявленням особи і не успадковується, а тому не може бути реалізоване волею спадкоємця.

Таким чином, внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після її смерті не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист своїх власних прав, свобод та інтересів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для виправлення національності батька ОСОБА_3 з "українець" на "єврей".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відповідачі діяли на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, відсутні підстави для скасування виснову про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану б/н від 20.06.2018р., складеного Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яким відмовлено у внесенні зміни до актового запису про народження №717 від 18.06.1969 року складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані належні та допустимі докази, що в актовому записі №717, складеному Орджонікідзевським районним бюро РАЦС у м.Харкові 18.06.1969 року про народження ОСОБА_2, допущена помилка в національності батька ОСОБА_3.

Таким чином, колегія суддів вказує на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року по справі № 2040/7499/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 22.02.2019 року