Справа № 1.380.2019.000404
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000404
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

за участі секретаря судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення нарахованої але не виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 у загальній сумі 31 120 грн 00 коп.

В обґрунтування позивач зазначив, що 02.11.2018 звернувся із заявою до відповідача, в якій просив виплатити недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 включно, як внутрішньо переміщеній особі. Проте, відповідач надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що невиплата пенсії за спірний період повязана з тим, що відсутній порядку і механізм виплати. Вказує, що повторно звернувся із заявою до відповідача з вимогою надати інформацію про рішення яким було припинено виплату пенсії, проте отримав аналогічну відмову від 30.11.2018 №4662/Є-20/07.05-06. У звязку з відмовою відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 року, останній звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що орган Пенсійного фонду призначає (відновлює) виплату пенсій внутрішньо переміщеним особам на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Вказує, що Пенсійний фонд України надав інформацію на призупинення пенсії за даними верифікації, проведеної Міністерством фінансів України, тому позивачу була призупинена виплата пенсії з 01.03. 2016 по 30.09. 2018. Зазначив, що 02.07.2018 позивач звернувся в Франківський відділ обслуговування громадян в м. Львові (сервісним центром) із заявою про поновлення виплати пенсії. Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам утвореної при Франківській районній адміністрації м. Львова після надходження пенсійної справи, здійснено нарахування пенсії з 01.03.2016, а виплата пенсії позивачу розпочата з жовтня 2018 року. Посилається на п.15 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365, відповідно до якої суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та будуть виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, виплата позивачу пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 буде проводитись за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року було відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій до ухвалення рішення у справі.

Того ж дня було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням викликом) сторін.

Заслухавши доводи представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив такі правовідносини.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є громадянином України та перебуває на обліку у ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України за фактичним місцем проживання: 79018, м. Львів, вул. Сар'яна, 6/8, що підтверджується копією довідки від 02.07.2018 № НОМЕР_1.

02.11.2018 ОСОБА_2 звернувся із заявою №4662/Є-20 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогою виплатити недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 включно, як внутрішньо переміщеній особі, що регулюється Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного перебування/проживання, затвердженого Постановою КМ України від 08.06.2016 №365.

30 листопада 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скерувало на адресу ОСОБА_2 лист від 30.11.2018 №4662/Є-20/07.05-06, в якому повідомило позивача, що відповідно до поданої заяви 02.07.2018 та витягу з протоколу № 16 від 24.07.2018 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Франківській районній адміністрації м. Львова, після надходження пенсійної справи, позивачу здійснено нарахування пенсії з 01.03.2016. У жовтні 2018 року позивачу виплачено пенсію за жовтень 2018 року, а в листопаді 2018 року виплачено пенсію за листопад 2018 року. Виплата пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 позивачу буде проводитись за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

27 листопада 2018 року ОСОБА_2 повторно звернувся із заявою вх. №4973/Є-20 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просив надати інформацію про рішення яким було припинено йому виплату пенсії.

22 грудня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь позивачу, яка викладена у листі від 22.12.2018 №4973/С-20/07.05-06. У вказаному листі відповідач повідом позивачу аналогічну інформацію та зазначив, що виплата позивачу пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 буде проводитись за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України. Також зазначено, що механізм проведення доплат за минулі періоди на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не визначений.

У звязку з невиплатою позивачу пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018, останній звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу вимог статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до норм статті 7 зазначеного Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (далі - Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Факт внутрішнього переміщення, згідно положень статті 4 Закону № 1706-VII підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до норм статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п. 7-1 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Суд встановив, що довідка від 02.07.2018 № НОМЕР_1 про взяття ОСОБА_2 на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною. Доказів про її скасування відповідачем не надано.

Як передбачено п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року за №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з наступними змінами та доповненнями, припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за №365 «ОСОБА_1 питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за №365 «ОСОБА_1 питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з наступними змінами та доповненнями, комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10. 2014 року за № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Згідно з п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за № 365, з наступними змінами та доповненнями, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, відповідачем здійснено нарахування позивачу пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018, однак не проведено її виплату у зв'язку з відсутністю порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Проте, суд не може погодитись із вищенаведеними діями відповідача з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч.1 ст.7 даного Закону, загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, та обов'язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 ч.1 ст.16 цього ж Закону передбачено, що застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм можна прийти до висновку, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, відмовляючи позивачу у виплаті нарахованої пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що дії відповідача з відмови у виплаті позивачу пенсії з 01.03.2016 по 30.09.2018 є протиправними, оскільки не відповідають зазначеним критеріям правомірності.

За таких обставин, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79032, м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 4Д/92, ) на користь ОСОБА_2 (79018, м. Львів, вул. Сар'яна, 6/8, РНОКПП НОМЕР_2) нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 у загальній сумі 31120 (тридцять одна тисяча сто двадцять) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2019.

Суддя Р.М. Брильовський