Справа № 461/7205/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3607/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційнуЛьвівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року у справі № 461/7205/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції - Фролова Л.Д.,

час ухвалення рішення - 11:07:27 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив скасувати постанову про порушення митних правил у справі № 4647/20900/18, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено стягнення - 17000 грн. штрафу.

В обґрунтування позовної заяви, зазначає, що14 травня 2018 рокувін потрапив у ДТП, автомобіль був значно пошкоджений, а за висновком товарознавчого обстеження - знищений. ДТП була оформлена належним чином із залученням поліції, тому вважав, що таким чином орган державної влади був повідомлений про обставини, що виключають можливість притягнення його до відповідальності.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 рок адміністративний позов задоволений. Скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії у справі про порушення митних правил № 4647/20900/18 від 11 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Львівська митниця Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову

Апелянт наполягає на тому, що перевізник звільняється від відповідальності за ст. 481 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставин події, оскільки позивачем не було здійснено повідомлення найближчого митного органу про факт аварії або обставини дії непереборної сили відсутні підстави для звільнення від адміністративної відповідальності. Крім того звертає увагу на те, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється у разі надання доказів на підтвердження втрати чи псування транспортного засобу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.08.2018 року, близько 21 год. 38 хв., громадянин України ОСОБА_2 прямував у приватну поїздку з України до Польщі через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС смугою руху «Зелений коридор» транспортним засобом марки «OPEL VIVARO» р.н. НОМЕР_1 VIN- код НОМЕР_2.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про цей транспортний засіб та осіб, які слідували в ньому, в автоматизованій системі митного оформлення (АСМО) «Інспектор» спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) (коди: 401-1, 801-1 «По даній особі наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення»).

Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (САІС) та на підставі аналізу переміщень за даними «Пасажирського пункту пропуску» та «Диспетчера зони митного контролю» АСМО «Інспектор» з'ясовано, що громадянин України ОСОБА_1 відповідно до інформації, що міститься в АСМО «Інспектор» та САІС Департаменту митної справи ДФС 07.05.2018 року ввіз на митну територію України о 01:58 через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «FORD FOCUS», р.н. НОМЕР_3, VIN-код НОМЕР_4, в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів», під зобов'язання про зворотнє вивезення транспортного засобу від 07.05.2018 року № UA205010/2018/2097 терміном до 06.07.2018року. Станом на 03.08.2018 року в АСМО «Інспектор» та САІС ДФС відсутня інформація щодо вивезення транспортного засобу «FORD FOCUS»р.н.НОМЕР_3, VIN-код НОМЕР_4, за межі митної території України.

Постановою від 11 вересня 2018 року № 4647/20900/18 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 3 ст. 481 МК України та накладено стягнення 17000 грн. штрафу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактичними обставинами справи та належними доказами підтверджено факт знищення транспортного засобу, а відтак, внаслідок аварії транспортний засіб не міг бути доставлений до митного підрозділу, що є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками та зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Частиною 3 статті 481 Митного кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил, (далі - МК України) встановлено, перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 4 п. 3 ст. 380 Митного кодексу України громадяни - резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Згідно з ч.5 ст.380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Ч.1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст.481 МК України, внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення осіб від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Пунктом 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Пунктом 5 розділу VIII вищезазначеного Порядку визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що у випадку неможливості прибуття транспортного засобу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили до органу доходів і зборів призначення позивач, у визначений законодавством строк, зобов'язаний повідомити орган доходів і зборів про такі обставини, а згодом надати і підтверджуючі цей факт документи.

Однак, позивачем, до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення, такого повідомлення (заяви) до митного органу не надано.

З огляду на те, що позивач не повідомив найближчий митний орган про наявність факту дії обставин непереборної сили, апеляційний суд вважає, що визначені частиною першою статті 460 МК України підстави для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого статтею 481 МК України, відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно розтлумачив положення частини другої статті 192 та частини першої статті 460 МК України, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку, що неповідомлення митному органу про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу до закінчення строку, не може вважатися самостійною та достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 481 МК України, оскільки вказаним нормативно-правовим актом не передбачена відповідальність за таке неповідомлення.

Апеляційний суд вважає, що існували також інших способи (наприклад, на лафеті) вивезення його за межі митної території України, оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків.

Виходячи з системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи неповідомлення позивачем митного органу у встановлений термін про наявність обставин непереборної сили (поломки транспортного засобу), апеляційний суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 6 розділу VIII Порядку у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом із заявою подаються : документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку; примірник акта про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу та таким іншим митним органом проводився огляд;письмове підтвердження митного органу, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу і таким іншим митним органом, огляд не проводився.

Рішення про припинення митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Проте, позивач в даному випадку також не виконав всіх передбачених чинним митним законодавством вимог передбачених пунктом 6 Порядку і не надав належних доказів на підтвердження повної втрати, зіпсування чи знищення транспортного засобу в результаті аварії чи обставин непереборної сили.

Колегія суддів критично відноситься до застосування судом першої інстанції висновків експертної автотоварознавчої експертизи стосовно визначення вартості матеріальних збитків, нанесених власнику транспортного засобу, котрі оформлені та долучені до матеріалів адміністративного позову при зверненні до суду першої інстанції № 49036 від 31.08.2018 року ( а.с. 23-49).

Від імені позивача до Херсонської Торгово-промислової палати звернувся адвокат Бондар О.В. 15.08.2018 року, фактично після спроби перетину державного кордону позивачем, а саме - 03.08.2018 року, близько 21 год. 38 хв., громадянин України ОСОБА_2 прямував у приватну поїздку з України до Польщі через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС смугою руху «Зелений коридор» транспортним засобом марки «OPEL VIVARO» р.н. НОМЕР_1 VIN- код НОМЕР_2. Саме 03.08.2018 року було складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №4647/20900/18. Наявність інформації про факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та відомості про розмір збитків позивачем не було розголошено виключно до цієї дати - дати фіксації порушення митних правил.

Відповідно до вимог статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями ст.ст.76,77, ч.4 ст.229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року у справі № 461/7205/18 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС)

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 21.02.2019