Справа № 560/3956/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3956/18
РІШЕННЯ

іменем України

12 лютого 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. представників позивача - Онисько М.М., Євтушенко А.С., представника відповідача - Казарець О.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" (далі - ТОВ "Поділля Елеватор") звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн.;

судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Поділля Елеватор" за період з 01.01.2011 по 31.03.2018 результати якої оформлено Актом перевірки від 11.07.2018 року №1205/22-01-14-011/35291996 та зроблено висновки щодо порушення платником податку п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого начебто завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму 642 013 грн.

За результатами проведеної перевірки, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн.

Позивач вказує, що не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн., ТОВ "Поділля Елеватор" було подано адміністративну скаргу.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 12.10.2018 року №33437/6/91-99-21-01-01-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн., а скаргу ТОВ "Поділля Елеватор" - без задоволення.

ТОВ "Поділля Елеватор" не погоджується з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає його таким, що винесене з порушенням норм податкового законодавства України, тому звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

17.12.2018 року представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що оскільки, у ТОВ "Поділля Елеватор" відсутні документальні докази того, що відображені за даними бухгалтерського обліку абонентські послуги від ТОВ "Агропросперіс" та ТОВ "Латагро" в загальній сумі 3744078 грн. та по яких сформований податковий кредит в загальній сумі 642013 грн., пов'язані з веденням його господарської діяльності, відповідно до вимог абзацу "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, позивач був зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ в загальній сумі у періодах їх придбання, у зв'язку із цим просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.01.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якому вказав, що у відзиві відповідач не спростував твердження позивача та аргументи стосовно суті позовних вимог. Більше того, відповідач, як при підготовці відзиву на адміністративний позов ТОВ "Поділля Елеватор", так і під час проведення перевірки, керувався виключно припущеннями, без оцінки (аналізу) первинних бухгалтерських документів, які в першу чергу підтверджують пов'язаність отриманих послуг від ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС" та ТОВ "ЛАТАГРО" з господарською діяльністю позивача.

Крім цього, представник позивача вказує на те, що зокрема, контролюючий орган не прийняв до уваги, що штатний розпис підприємства, майже повністю складається із виробничих професій (водії, апаратники оброблення зерна, вагарі, комірники, слюсарі, енергетики, сторожа, столяри, трактористи, машиністи зернових навантажувально-розвантажувальних машин, фахівці кількісно-якісного обліку зерна, пробовідбірник, лаборант), у зв'язку з чим передача функцій на аутсорсинг по іншим професіям таким як, програмісти/інші IT спеціалісти, економісти, юристи, HR, PR спеціалісти, логісти, консультанти з питань ліквідності, менеджери з постачання, є виробничою необхідністю.

Представник позивача також зазначає, що метою залучення сторонніх спеціалістів ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС" та ТОВ "ЛАТАГРО", в першу чергу, є ведення належної господарської діяльності позивача, отримання доходу та мінімізації збитків/ризиків при веденні такої діяльності.

21.01.2019 року представником відповідача подано заперечення в яких зазначено, що відповідно до штатного розпису позивача від 03.01.2017 року, зауважує на наявність у ньому, в тому числі, посад фінансового директора (Непийпиво І.П.), менеджера з контролінгу (ОСОБА_5), головного бухгалтера (Романюк Н.В.), економіста (ОСОБА_7), менеджера з адміністративної діяльності, менеджера з логістики (ОСОБА_6.), інспектора з кадрів (ОСОБА_4.).

Таким чином, на думку представника відповідача у ТОВ "Поділля Елеватор", окрім виробничого та обслуговуючого персоналу, також були наявні відповідні спеціалісти (трудові ресурси), функціональні обов'язки яких передбачають схожі завдання з тими, що обумовлені договорами про надання абонентських консультаційних послуг.

05.02.2019 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення по справі в яких зазначає, що у випадку з ТОВ "Поділля Елеватор" як випливає з штатного розпису від 01.03.2017 року, у штаті позивача відсутній юрист, IT спеціаліст, бухгалтер, економіст, а тому залучення профільних спеціалістів інших юридичних осіб є виробничою необхідністю для нормального та повноцінного ведення господарської діяльності. Адже неможливо укласти правочин без допомоги юриста або забезпечити без його участі представництво у судових інстанціях або інших органах виконавчої влади. Неможливо організувати автоматизоване робоче місце без допомоги IT спеціаліста, не можливо організувати процес звітування без залучення фінансиста, економіста, бухгалтера і т.д

Представник позивача зазначає, що придбані позивачем консультативні/юридичні послуги дозволили позивачу збільшити дохід, адже належна підготовка договорів та супроводження господарської діяльності позивача, дозволила своєчасно отримувати плату за складські послуги, та зменшити претензійно-позовну роботу. За рахунок бухгалтера, організовано своєчасне виконання поточних зобов'язань перед контрагентами, державними органами (без прострочення сплати зобов'язань), IT спеціаліста належним чином організовано робочий процес, економістами організовано відповідні закупівлі та розроблено тарифи на складські послуги, які відображаються у Договорах складського зберігання та інше.

22.01.2019 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях по справі.

Представник відповідача, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх єдності та сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що головним управлінням ДФС у Хмельницькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Поділля Елеватор" за період з 01.01.2011 по 31.03.2018 за результатами якої складено Акт перевірки від 11.07.2018 року № 1205/22-01-14-011/35291996.

За результатами проведеної перевірки, на підставі вказаного Акту перевірки Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн., ТОВ "Поділля Елеватор" оскаржило їх в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 12.10.2018 року №33437/6/91-99-21-01-01-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 02.08.2018 року №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 642 013 грн., а скаргу ТОВ "Поділля Елеватор" - без задоволення.

Як встановлено з Акту перевірки від 11.07.2018 року № 1205/22-01-14-011/35291996, підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення - рішення за висновками перевірки зокрема стало порушення позивачем: п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за період, що перевірявся, на загальну суму 642013 грн., у тому числі за березень 2018 року в сумі 642013 грн.

Так, перевіркою відображених у колонці "Б" рядка 1.1 Декларацій "нараховано податкових зобов'язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою" показників за період з 01.01.2015 pоку по 31.03.2018 року у загальній сумі 118462 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення самостійного нарахування податкових зобов'язань в зв'язку з використанням раніше придбаних товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника, втратами товарів понад норми природних втрат.

Проведеною перевіркою відображеного показника за перевіряємий період на підставі таких документів:

- обігово - сальдових відомостей та журналів ордерів по pax. 28 "Товари ", pax. 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", рахунку 64 "Розрахунки за податками"; рахунку 311 "Поточні рахунки в національній валюті";

- договорів, накладних та інших встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у колонці "Б" рядка 4.1 Декларацій, нараховано податкових зобов'язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою всього в сумі 642013 грн., в тому числі за січень 2017 року в сумі 41192 грн., за лютий 2017 - 41192 грн., березень 2017 - 10721 грн., квітень 2017 - 71663,34 грн., травень 2017 - 5361 грн., червень 2017- 77024 грн., липень 2017 - 41192 грн., серпень 2017 - 41192 грн., вересень 2017 - 41192 грн., жовтень 2017- 41192 грн., листопад 2017 - 77024 грн., грудень 2017 - 5361 грн., січень 2018 - 49236 грн., лютий 2018 - 43875 грн., березень - 54596 грн.

Контролюючим органом, в ході проведення перевірки також було встановлено, що в порушення вимог абз. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України ТОВ "Поділля елеватор" занижено податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 642013 грн., в тому числі за січень 2017 року в сумі 41192 грн., за лютий 2017 - 41192 грн., березень 2017 - 10721 грн., квітень 2017 - 71663,34 грн., травень 2017 - 5361 грн., червень 2017- 77024 грн., липень 2017 - 41192 грн., серпень 2017 - 41192 грн., вересень 2017 - 41192 грн., жовтень 2017- 41192 грн., листопад 2017 - 77024 грн., грудень 2017 - 5361 грн., січень 2018 - 49236 грн., лютий 2018 - 43875 грн., березень 2018 - 54596 грн. за рахунок їх не нарахування по послугах згідно податкових накладних, виписаних за реквізитами ТОВ "Агропросперіс", на суму ПДВ 80410 грн., ТОВ "Латагро" на суму ПДВ 561605 грн., які за висновками відповідача не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ "Поділля елеватор" та факт надання яких документально не підтверджений.

Перевіркою встановлено, згідно актів виконаних робіт та податкових накладних, виписаних за реквізитами ТОВ "Агропросперіс", ТОВ "Поділля елеватор" відображено за даними та бухгалтерського та податкового обліків придбання абонентських консультаційних послуг та юридичних послуг на загальну суму 482 460 грн.. в т.ч. ПДВ 80 410 грн.

До складу податкового кредиту віднесений ПДВ всього в сумі 80410 грн., в т.ч. за: січень 2017 року в сумі 5360,67 грн., лютий 2017 - 5360,67 грн., березень 2017 - 10721,34 грн., травень 2017- 5360,67 грн., червень 2017- 5360,67 грн., липень 2017 - 5360,67 грн., серпень 2017 - 5360,67 грн., вересень 2017 - 5360,67 грн., жовтень 2017 - 5360,67 грн., листопад 2017 - 5360,67 грн., грудень 2017 - 5360,67 грн., січень 2018 - 5360,67 грн., березень 2018 - 10721,34 грн.

Згідно баз даних ДФС України встановлено, що ТОВ "Агропросперіс", перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі у м. Києві, юридична адреса: м. Київ, вул. Деггярівська, 27-Т літера А, стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності - 70.22 - Консультування з питань комерційної діяльності й керування, керівник - Осьмачко Ігор Володимирович.

Для перевірки надано Договір про надання абонентських послуг від 04.01.2016 року №14-АП/РА (засвідчено підписами генерального директора ТОВ "Поділля елеватор" Бараболя Ю.Д. та директора ТОВ "Агропросперіс" Осьмачко І.В.), місце складання - м. Київ, Україна, відповідно до якого:

ТОВ "Поділля елеватор" (Клієнт), в особі генерального директора Бараболі Ю.Д., що діє на підставі статуту, з одного боку, та ТОВ "Агропросперіс" (Виконавець), в особі директора Осьмачка І.В., що діє на підставі статуту, з іншого боку, уклали цей Договір на абонентську юридичну допомогу предметом якого, відповідно до п.1.1 ст. 1 вказаного Договору зазначено, що Клієнт доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання надавати Клієнту абонентські послуги в обсязі і на умовах, передбачених даним Договором, зокрема, але не виключно:

- консультаційні, а також послуги розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, надання інформації та інших послуг у сфері інформатизації, у тому числі з використанням комп'ютерних систем, юридичні (у тому числі адвокатські) послуги та інші послуги що випливають з ст.2 цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2. Договору від 04.01.2016 року №14-АП/РА, Клієнт доручає і уповноважує Виконавця на проведення переговорів з потенційними контрагентами Клієнта на купівлю виробленої продукції Клієнта. Виконавець має право від імені Клієнта обговорювати і погоджувати з третіми особами ціну продажу на вироблену продукцію Клієнта, умови поставки, показники якості, умови оплати вирішення спірних питань, коригування відповідних договорів (контрактів, угод). Клієнт погоджує наперед всі дії Виконавця необхідних для виконання цього Договору, що спрямовані на захист прав та інтересів Клієнта.

В ході проведення перевірки, аналізуючи надані позивачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) ТОВ "Агропросперіс", відповідачем зроблено висновок, що акти містять лише загальні відомості про послуги та не підтверджують фактичне надання послуг. В актах відсутня інформація щодо обсягів наданих послуг, місцезнаходження об'єктів надання послуг, дати надання послуг, їх зміст, не вказано посад, прізвищ та ініціалів, що не дає змоги ідентифікувати посадових осіб, які фактично підписували акти та одержували абонентські консультаційні послуги.

За таких обставин відповідач дійшов висновку, що перевіркою не підтверджений реальний характер операцій з поставки ТОВ "Агропросперіс" абонентських послуг, оскільки у первинних бухгалтерських документах (акт здачі - прийняття робіт (надання послуг)), виписаних за реквізитами ТОВ "Агропросперіс" відсутні обов'язкові реквізити первинного бухгалтерського документу, встановлені ст. Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що не надало змоги ідентифікувати такі послуги та підтвердити їх зв'язок з веденням господарської діяльності ТОВ "Поділля елеватор".

За висновками контролюючого органу, ТОВ "Поділля елеватор" не надано документальних доказів фактичного надання ТОВ "Агропросперіс" абонентських послуг та не підтверджено їх зв'язок з веденням господарської діяльності товариства. На думку відповідача за реквізитами ТОВ "Агропросперіс" виписаний пакет первинних документів, в т.ч. і податкові накладні виключно з метою формування показників бухгалтерського обліку, податкового кредиту, та як наслідок формування від'ємного значення ПДВ.

Суд також встановив, що згідно актів виконаних робіт та податкових накладних, виписаних за реквізитами ТОВ "Латагро", ТОВ "Поділля елеватор" відображено за даними бухгалтерського та податкового обліків придбання абонентських та консультаційних послуг на загальну суму 3369630 грн., в т.ч. ПДВ 561605 грн. До складу податкового кредиту віднесений ПДВ всього в сумі на суму 561605 грн.. в тому числі за січень 2017 року в сумі 35831,67 грн.. за лютий 2017 - 35831,67 грн., квітень 2017 - 71663,34 грн., червень 2017 - 71663,34 грн., липень 2017 - 35831,67 грн., серпень 2017 - 35831,67 грн., вересень 2017 - 35831,67 грн., жовтень 2017- 35831,67 грн., листопад 2017 - 71663,34 грн., січень 2018 - 43875 грн., лютий 2018 - 43875 грн., березень 2018 - 43875 грн..

Згідно баз даних ДФС України встановлено, що ТОВ "Латагро", ПН 35134323 перебуває на обліку в ДПІ у Подільському районі у м. Києві, юридична адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності - 46.21 - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин, керівник - Сатан Василь Іванович.

Для перевірки надано Договір про надання абонентських послуг від 01.01.2017 року № ll/17-a (засвідчено підписами генерального директора ТОВ "Поділля елеватор" Порчинського С.І. та генерального директора ТОВ "Латагро" Сатана В.І.), місце складання - м. Київ. Україна, відповідно до якого:

ТОВ "Поділля елеватор" (Клієнт), в особі генерального директора Порчинського С.І, що діє на підставі статуту, з одного боку, та ТОВ "Латагро" (Виконавець), в особі генерального директора Сатана В.І., що діє на підставі статуту, з іншого боку, уклали цей договір на абонентську юридичну допомогу про нижченаведене: Стаття 1. Предмет договору:

1.1. Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання надавати Клієнту абонентські послуги, далі за текстом іменуються як послуги, в обсязі і на умовах, передбачених даним Договором, зокрема, але невиключно:

- консультаційні послуги щодо господарської діяльності, стратегічного керування, щодо керування виробництвом, ланцюгом постачання та іншого керування, щодо керування проектами (крім послуг щодо керування будівельними проектами) та інші консультаційні послуги, що випливають зі статті 2 цього Договору.

1.2. За надані Виконавцем послуги Клієнт сплачує Виконавцеві абонентську плату на підставі, в розмірах та у спосіб, що передбачені цим Договором.

В ході проведення перевірки, аналізуючи надані позивачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) ТОВ "Латагро", відповідачем зроблено висновок, що акти містять лише загальні відомості про послуги та не підтверджують фактичне надання послуг. В актах відсутня інформація щодо обсягів наданих послуг, місцезнаходження об'єктів надання послуг, дати надання послуг, їх зміст, не вказано посад, прізвищ та ініціалів, що не дає змоги ідентифікувати посадових осіб, які фактично підписували акти та одержували абонентські консультаційні послуги.

За таких обставин відповідач дійшов висновку, що перевіркою не підтверджений реальний характер операцій з поставки ТОВ "Латагро" абонентських послуг, оскільки у первинних бухгалтерських документах (акт здачі - прийняття робіт (надання послуг)), виписаних за реквізитами ТОВ "Латагро" відсутні обов'язкові реквізити первинного бухгалтерського документу, встановлені ст. Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що не надало змоги ідентифікувати такі послуги та підтвердити їх зв'язок з веденням господарської діяльності ТОВ "Поділля елеватор".

За висновками контролюючого органу, ТОВ "Поділля елеватор" не надано документальних доказів фактичного надання ТОВ "Латагро" абонентських послуг та не підтверджено їх зв'язок з веденням господарської діяльності товариства. На думку відповідача за реквізитами ТОВ "Латагро" виписаний пакет первинних документів, в т.ч. і податкові накладні виключно з метою формування показників бухгалтерського обліку, податкового кредиту, та як наслідок формування від'ємного значення ПДВ.

Позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу, зробленими відповідачем в результаті проведення перевірок та винесеним податковим повідомленням - рішенням, у зв'язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи із врахуванням визначення терміну "податкове зобов'язання", вказаного в пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 83.1 ст. 81 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи..

Відповідно до абз. 1, 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Як встановлено зі змісту акта перевірки від 11.07.2018 року №1205/22-01-14-011/35291996, що ТОВ "Поділля Елеватор" у період з січня 2017 року по березень 2018 року занижено податкові зобов'язання з ПДВ за рахунок їх не нарахування по послугах згідно податкових накладних, виписаних за реквізитами ТОВ "Агропросперіс" та ТОВ "Латагро", які начебто не пов'язані з господарською діяльністю.

До таких висновків контролюючий орган дійшов у зв'язку з відсутністю у актах здачі - приймання робіт (надання послуг) конкретизації послуг, які були надані ТОВ "Агропросперіс" та ТОВ "Латагро" на користь ТОВ "Поділля Елеватор".

Суд не погоджується з такою позицією податкового органу з огляду на таке.

В ході судового розгляду було встановлено, що між ТОВ "Поділля Елеватор" та ТОВ "Агропросперіс" було укладено Договір №14-АП/ЛА від 04.01.2016 року про надання абонентських послуг, а також Договір про надання абонентських послуг від 01.01.2017 року № ll/17-a укладений між ТОВ "Поділля Елеватор" та ТОВ "Латагро".

На підтвердження виконання умов договору №14-АП/ЛА від 04.01.2016 року по наданню абонентських послуг ТОВ "Агропросперіс", позивачем в ході проведення перевірки було надано Акти здачі прийняття робіт (надання послуг): № 101 від 31.01.2017 p., № 177 віл 28.02.2017 р., № 258 від 31.03.2017 p., № 330 від 28.04-2017 p., № 408 від 31.05.2017 p., № 523 від 30.06.2017 p., № 600 від 31.07.2017 р., № 674 від 31.082017 р., № 746 від 29.09.2017 p., № 927 від 31.102017 р., № 1011 від 30.11.2017 р., № 1062 від 29.12.2017 р., №72 від 31.01.2018 р., № 145 від 28.02.2018 р., №218 від 30.03.2018 р.

На підтвердження виконання умов договору від 01.01.2017 року № ll/17-a по наданню абонентських послуг ТОВ "Латагро", позивачем в ході проведення перевірки було надано Акти здачі прийняття робіт (надання послуг): №12 від 31.01.2017 року, №24 від 28.02.2017 року, №36 від 31.03.2017 року, №48 від 30.04.2017 року, №60 від 31.05.2017 року, №72 від 30.06.2017 року, №84 від 31.07.2017 року, №96 від 31.08.2017 року, № 108 від 30.09.2017 року, № 120 від 31.10.2017 року, №132 від 30.11.2017 року, №144 від 3І.12.2017 року, №12 від 31.01.2018 року, №24 від 28.02.2018 року, №36 від 31.03.2018 року.

Відповідно на надані абонентські послуги ТОВ "Агропросперіс" виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: 105 від 31.01.2017 poкy, № 24 від 28.02.2017 року, № 84 від 30.03.2017 року, № 73 від 31.03.2017 року, № 59 від 31.05.2017 року, № 131 від 30.06.2017 poкy, № 38 від 31.07.2017 року, № 59 від 31.08.2017 року, № 48 від 29.09.2017 року, № 73 від 31.10.2017 року, № 54 від 30.11.2017 року, № 54 від 29.12.2017 року, № 67 від 31.01.2018 року, № 72 від 28.02.2018 року, № 60 від 30.03.2018 року, які теж було надано контролюючому органу.

Щодо наданих абонентських послуг ТОВ "Латагро" виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: № 15 від 31.01.2017 року, № 18 від 28.02.2017 року, № 12 від 31.03.2017 року, №2 від 18.01.2017 року, № 12 від 31.05.2017 року, № 13 від 30.06.2017 року, № 12 від 31.07.2017 року, № 14 від 31.08.2017 року, № 14 від 30.09.2017 року, № 11 від 31.10.2017 року, № 3 від 21.11.2017 року, № 15 від 31.01.2018 року, № 12 від 28.02.2018 року, № 13 від 31.03.2018 року.

Аналізуючи матеріали перевірки та висновки зроблені відповідачем, суд зазначає, що фактично не підтвердженням реального характеру операцій з поставки ТОВ "Агропросперіс" та "Латагро" абонентських послуг ТОВ "Поділля Елеватор" для податкового органу слугувала та обставина, що у вказаних актах здачі - прийняття робіт (надання послуг) частково відсутня інформація щодо обсягів наданих послуг, місцезнаходження об'єктів надання послуг, дати надання послуг, їх зміст, не вказано посад, прізвищ та ініціалів, що не дає змоги ідентифікувати посадових осіб, які фактично підписували акти та одержували абонентські консультаційні послуги.

Вказані висновки Головного управління ДФС у Хмельницькій області, на переконання суду не можуть братися до уваги, як підстава для висновку про не підтвердження фактичного надання послуг ТОВ "Агропросперіс" та "Латагро" для ТОВ "Поділля Елеватор" з огляду на наступне.

Суд зазначає, що ПК України не містить положень, що дозволяють контролюючому органу оцінювати затрати з точки зору їх доцільності, раціональності та ефективності, платник здійснює фінансово-господарську діяльність на власний ризик, а тому вправі самостійно оцінювати її ефективність та доцільність. А відтак платник самостійно вирішує, які саме витрати йому необхідно здійснити для забезпечення своєї діяльності, та вправі самостійно обирати виконавців послуг.

Крім того, не зазначення певної інформації при оформленні актів здачі - приймання робіт (надання послуг), звітів про надані послуги, не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

В тому числі, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Більше того, не заповнення у певних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Умовою документального підтвердження операцій є можливість на підставі наявних документів зробити висновки про те, що витрати фактично понесені.

Така ж правова позиція висвітлена у судових рішеннях Верховного суду від 10.05.2018 року № 820/1763/16, від 04.04.2018 року 810/4751/13-а, від 29.03.2018 року 825/1391/17.

Незважаючи на вищенаведену правову позицію суду касаційної інстанції щодо відсутності законодавчих вимог у деталізації опису господарської операції у актах здачі- приймання робіт (надання послуг), підтвердженням надання послуг окрім укладання сторонами актів здачі-приймання робіт (надання послуг), слугують також звіти до таких актів, які містять деталізацію послуг.

До того ж, відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.7. ст. 44 ПК України, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені такирі платником податків у податковій звітності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що із запереченнями на акт перевірки від 11.07.2018 року №1205/22-01-14-011/35291996, платник податку надав відповідачу щомісячні звіти, які є складовою (додатком) Актів здачі-прийняття робіт, а саме додатку до Акту №101 від 31.01.2017 року - звіт про надані послуги за січень 2017 року, додатку до Акту №177 від 28.02.2017 року - звіт про надані послуги за лютий 2017 року, додатку до Акту № 258 від 31.03.2017 року - звіт про надані послуги за березень 2017 року, додатку до Акту № 330 від 28.04.2017 року - звіт про надані послуги за квітень 2017 року, додатку до Акту № 408 від 31.05.2017 року - звіт про надані послуги за травень 2017 року, додатку до Акту № 523 від 30.06.2017 року - звіт про надані послуги за червень 2017 року, додатку до Акту № 600 від 31.07.2017 року - звіт про надані послуги за липень 2017 року, додатку до Акту № 674 від 31.08.2017 року - звіт про надані послуги за серпень 2017 року, додатку до Акту № 746 від 29.09.2017 року - звіт про надані послуги за вересень 2017 року, додатку до Акту № 927 від 31.102017 року - звіт про надані послуги за жовтень 2017 року, додатку до Акту № 1011 від 30.11.2017 року - звіт про надані послуги за листопад 2017 року, додатку до Акту № 1062 від 29.12.2017 року - звіт про надані послуги за грудень 2017 року, додатку до Акту № 72 від 31.01.2018 року - звіт про надані послуги за січень 2018 року, додатку до Акту № 145 від 28.02.2018 року - звіт про надані послуги за лютий 2018 року, додатку до Акту № 218 від 30.03 2018 року - звіт про надані послуги за березень 2018 року, які містять повний перелік наданих послуг.

У відповідності до абз. 2 п. 44.6. ст. 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органам під час розгляду ним питання про прийняття рішення

Отже, ТОВ "Поділля елеватор" були надані Звіти до Актів у вигляді "розшифровок", які в супереч п. 44.6. та п. п. 44.7. ст. 44 ПК України, не були прийняті Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області до уваги, хоча такі звіти на думку суду повністю спростовують висновки акту перевірки від 11.07.2018 року №1205/22-01-14-011/35291996 стосовно відсутності інформації щодо обсягів наданих послуг, місцезнаходження об'єктів надання послуг, дати надання послуг, їх змісту, посад, прізвищ та ініціалів, що не дало змоги відповідачу ідентифікувати посадових осіб, які фактично підписували акти та одержували абонентські консультаційні послуги.

Крім цього, акт перевірки не містить доказів порушення податкового законодавства позивача по взаємовідносинах з ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро", як і доказів неможливості реального здійснення ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро" господарських операцій з контрагентами з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для надання послуг, фактичного нездійснення контрагентами підприємницької діяльності саме в період отримання послуг позивачем, відсутності у них саме у цей період фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення дій, що становлять зміст господарських операцій з ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро", порушення кримінальних справ стосовно діяльності ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро" та їх посадових осіб та/чи засновників, протоколів допитів зазначених осіб, оголошених підозр, вироків судів.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників (ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро"), не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ "Поділля Елеватор" розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки вищевказаних обставин не встановлено.

Позивам також вказує на те, що послуги які надавалися ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро" зумовлені в першу чергу виробничою необхідністю, у зв'язку з відсутністю відповідних спеціалістів у штаті ТОВ "Поділля Елеватор".

Так, штатний розпис позивача повністю складається із виробничих професій (водії, апаратники оброблення зерна, вагарі, комірники, слюсарі, енергетики, сторожа, столяри, трактористи, машиністи зернових навантажувально-розвантажувальних машин, фахівці кількісно-якісного обліку зерна, пробовідбірник, лаборант).

Позивач не має в своєму штаті ні програмістів або інших IT спеціалістів, ні економістів, ні консультантів, ні юристів, ні HR та PR спеціалістів, ні логістів, ні внутрішніх аудиторів, ні аналітиків консолідованої інформації, ні консультантів з питань ліквідності, ні менеджерів з постачання.

Всі ці функції передано на аутсорсинг і виконуються саме працівниками ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро".

Щодо зауважень відповідача про відображення у Договорі укладеному ТОВ "Поділля Елеватор" з ТОВ "Латагро" послуг втому числі пов'язаних і з вирощуванням сільськогосподарської продукції, суд встановив наступне.

Так, представником позивача не заперечується той факт, що група компаній ТОВ "Агросперіс" складається зі значної кількості товариств, які є окремими юридичними особами, зокрема близько 60 сільськогосподарських виробників, 12 елеваторів, 3 торгові компанії, логістична компанія, сервісна компанія тощо.

Відповідно у розвитку господарських та економічних зв'язків досить поширеним є передача частини або навіть більшості допоміжних функцій на аутсорсинг, що дозволяє вивільнити трудові та матеріальні ресурси, сконцентруватись на основних виробничих функціях та задачах, підвищити якість та ефективність допоміжних функцій.

З огляду на викладене, групою компаній "Агросперіс" було прийнято рішення про передачу на внутрішній аутсорсинг деяких допоміжних функцій, та розроблено один типовий договір як для елеваторів так і для сільгоспвиробників.

В свою чергу у судовому засіданні встановлено, що контрагентами позивача надавались послуги, виключно в межах господарської діяльності останнього.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, факт надання послуг ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро" на користь ТОВ "Поділля Елеватор", підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), та звітами до актів, які в свою чергу не були прийняті до уваги Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області під час проведення перевірки, що в результаті стало підставою для протиправного винесення відповідачем оскарженого податкового повідомлення-рішення від 02.08.2018 № .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідач доказів на спростування вищенаведених обставин, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суду не надав.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що факт надання послуг ТОВ "Агросперіс" та ТОВ "Латагро" на користь ТОВ "Поділля Елеватор", підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), звітами до актів та податковими накладними, відтак винесене Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення від 02.08.2018 № є протиправним та підлягає до скасування, а тому на переконання суду наявні всі підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Поділля Елеватор".

У зв'язку із задоволенням позовних вимог ТОВ "Поділля Елеватор", з врахуванням положень ст. 139 КАС України, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 9630,19 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.08.2018 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" судовий збір в сумі 9630,19 грн. (дев'ять тисяч шістсот тридцять гривень дев'ятнадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 лютого 2019 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" (вул. Залізнична, 39, Білогір'я, Білогірський район, Хмельницька область, 30200 , код ЄДРПОУ - 35291996)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя І.І. Тарновецький