Справа № 815/1509/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1509/18

Категорія: 8.3Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П. Час і місце ухвалення: 22.10.2018р., м. Одеса
Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2018 року:

- №098151305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 96 448,04 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 24 112,01 грн.;

- №098221305, яким збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати військового збору на 8 037,34 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 2 009,34 грн.;

- №098201305 про застосування штрафних санкцій на суму 170 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 28.11.2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій наголошує, що судом першої інстанції не правильно надана оцінка всім обставинам справи, що мало наслідком ухвалення рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт наголошує, що сума прощеного (анульованого) боргу у розмірі 535 822,47 грн., є курсовою різницею та не може вважатись доходом (додатковим благом) в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Тобто курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Враховуючи, що відповідачем невірно застосовано норми податкового законодавства, позивач вважає, що у нього були відсутні підстави сплати податків, адже відсутній і обєкт оподаткування.

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 просить суд про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року та прийняття нового - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

30.01.2018 року від Головного управління ДФС в Одеській області надійшов відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти її задоволення та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що у період з 25.01.2018 року по 07.02.2018 року, на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.2, п.78.1, ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків та зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання платником податків ОСОБА_2 вимог податкового законодавства в частині декларування доходу, отриманого у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за наслідками якої складено акт перевірки №230/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 08.02.2018 року.

У висновках вказаного акту перевірки зафіксовано порушення ОСОБА_2 вимог: п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.1 ст.49 ПК України, внаслідок чого встановлено неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку 01 травня 2017 року; п.п.162 1.1 п.162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п.179.1 ст.179, п. 179.7 ст.179 ПК України, внаслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування по строку 01 серпня 2017 року у сумі 96448,04 грн.; п.п.162.1 ст.162, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п.179.7 ст.179, п.16 (1) підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобовязання з військового збору по строку 01 серпня 2017 року у сумі 8037,34 грн.

На підставі виявлених порушень відповідачем 28.02.2018 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №098151305, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 96448,04 грн. та нараховано 24112,01 грн. штрафних санкцій;

- №098221305, яким позивачу збільшено зобов'язання з військового збору на суму 8037,34 грн. та нараховано 2009,34 грн. штрафних санкцій;

- №098201305, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_2 звернулась з даним позовом до суду. Вимоги позову обґрунтовувала посиланням на приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, зі змісту якого слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобовязання з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 року. Позивач зазначала, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що сума прощеного боргу є доходом позивача з якого у останнього виникає обов'язок сплати податків. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, зазначивши, що податковим органом було нараховано суму податкових зобовязань на основну суму прощеного боргу, а не на різницю між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року на суму 92 365,00 доларів США. За умовами цього договору Кредитор надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 92 365,00 доларів США, а Позичальник зобовязується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку та виконати всі інші зобовязання в подяку та строки, визначені договором.

Надалі, між ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_2 29.01.2016 року було укладено договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року.

Пунктом 1 договору сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної Позичальником заборгованості за кредитним договором станом на день укладення цього Договору складає еквівалент 2 111 387,63 (два мільйони сто одинадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 63 копійки) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору, в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 62 090,76 (шістдесят дві тисячі дев'яносто доларів США 76 центів) доларів США, що складає еквівалент 1 561 692,45 (один мільйон п'ятсот шістдесят одна тисяча шістсот дев'яносто дві гривні 45 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору: проценти, нараховані за користування кредитом - 11 052,18 (одинадцять тисяч п'ятдесят два долари США 18 центів) доларів США, що складає еквівалент 277 981,88 (двісті сімдесят сім тисяч дев'ятсот вісімдесят одна гривня 88 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором - 271 713,30 (двісті сімдесят одна тисяча сімсот тринадцять гривень 30 копійок) гривень.

Пунктом 2 вказаного договору зазначено, що Сторони домовились, що з дати укладення цього Договору Кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) суми боргу Позичальника в розмірі, що складає еквівалент 1 076 569,91 (один мільйон сімдесят шість тисяч пятсот шістдесят дев'ять гривень 91 копійка) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору, в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 21 303,57 (двадцять одна тисяча триста три долари США 57 центів) доларів США, що складає еквівалент 535 822,47 (п'ятсот тридцять пять тисяч сімсот двадцять дві гривні 47 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом - 10 696,43 (десять тисяч шістсот дев'яносто шість доларів США 43 цента) доларів США, що складає еквівалент 269 034,14 (двісті шістдесят дев'ять тисяч тридцять чотири гривні 14 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором 271 713,30 (двісті сімдесят одна тисяча сімсот тринадцять гривень 30 копійок) гривень.

Також, п.6 цього ж договору передбачено, що з підписанням цього Договору Позичальник, вважається повідомленим, відповідно до підпункту «д» пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, про часткове анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена в п.2 Договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено). Позичальнику повідомлено, що про часткове анулювання (прощення) його боргу Кредитором буде повідомлено органам Державної фіскальної служби України шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено). При цьому на Позичальника відповідно до Податкового кодексу України покладається обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній сітковій декларації. Сплата податків, та зборів, що виникають в наслідок виконання цього Договору, здійснюється чальником самостійно відповідно до податкового законодавства і не впливає на цивільно-правові осини сторін за цим Договором.

В подальшому, 11.02.2016 року між ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_2, укладено додаткову угоду №014/83008/74/80580/81-1-0-00/23339 до кредитного договору №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року про зміну валютних зобовязань по кредиту. Згідно вказаної угоди сторони домовились змінити валюту зобовязань непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку за курсом одинадцять гривень за 1 долар США, у звязку з чим розмір основної суми боргу за кредитом становить 448659,09 грн., та підлягає сплаті на умовах цією додатковою угодою.

Отже, сума прощеного боргу за непогашений кредит складає 21 303,57 доларів США, що складає еквівалент 535 822,47 грн., яка являється сумою основного боргу.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту за основним боргом, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу.

Відповідно до акту перевірки загальний річний оподатковуваний дохід позивача склав 535 822,47 грн., а, відповідно, сума нарахованого податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно 96448,04 грн. (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування) та 8037,34 (податкове зобовязання з військового збору).

Відповідачем також надано розрахунок податкових зобовязань до акту документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_6, №230/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 08.02.2018 року в якому зазначено про донарахування штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 24112,01 грн., по військовому збору 2009,34 грн., та за неподання декларації про майновий стан 170 грн.

В свою чергу, апелянт посилається на приписи пункту 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, яким встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Колегія суддів зазначає, що пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов'язання з іноземної у гривню.

Проте з матеріалів справи вбачається, що прощення основної суми боргу відбулось у іноземній валюті 29.01.2016 року та лише після цього 11.02.2016 року між ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_2, укладено додаткову угоду №014/83008/74/80580/81-1-0-00/23339 до кредитного договору №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року про зміну валютних зобовязань по кредиту з долару США на гривню.

Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитом у розмірі 21 303,57 доларів США, що становило 535 822,47 грн. за курсом НБУ станом на 29.01.2015 грн., є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором. Вказана сума не є курсовою різницею, так як її прощення мало місце до укладення додаткової угоди №014/83008/74/80580/81-1-0-00/23339 від 11.02.2016 року до кредитного договору №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року про зміну валюти зобовязань по кредиту.

Вказаний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 29.01.2019 року по справі справа №821/707/17.

Що ж до суми боргу, анульованого (прощеного) Банком у звязку з укладенням 11.02.2016 року додаткової угоди №014/83008/74/80580/81-1-0-00/23339 до кредитного договору №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року, що складає 609 408,74 грн., то саме на неї розповсюджуються положення пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України і вказану суму не оподатковано відповідачем під час проведення позапланової документальної перевірки.

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими та висновків суду не спростовують.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_5

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук