Справа № 9901/916/18
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2019 року

Київ

справа №9901/916/18

адміністративне провадження №П/9901/916/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Хохуляка В.В., суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,

при секретарі судового засідання Лисенко О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_4.,

представника відповідача Таркаєвої О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. ПОЗОВНІ ВИМОГИ

20.11.2018 ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС), у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 28.09.2018 №1776/ко-18 щодо визнання судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3 таким, що не відповідає займаній посаді та внесення до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Позивач вважає рішення ВККС протиправним, прийнятим з порушенням норм діючого законодавства. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначає наступні доводи.

Оскаржуване рішення є невмотивованим, що самостійною підставою для його скасування. У резолютивній частині спірного рішення, всупереч чинному законодавству, зазначені рекомендації щодо звільнення позивача з посади судді, що є використанням відповідачем повноважень не у спосіб, визначений законом.

При відсутності інформації, яка може свідчити про недостовірність (в тому числі неповноту) відомостей або тверджень, вказаних суддею у декларації та залишення Висновку ГРД без розгляду, Комісія перевищила свої повноваження, надавши оцінку заповненню декларацій.

В оскаржуваному рішенні наведений лише перелік засобів встановлення відповідності судді займаній посаді, однак відсутні мотиви для прийняття рішення щодо кожного критерію та аргументи Комісії на користь прийняття чи відхилення доводів та виставлення балів. У спірному рішенні не зазначено, яким саме критеріям позивач не відповідає займаній посаді, не наведено аргументації щодо рівня встановлених балів.

Відсутність переліку мотивів ухвалення спірного рішення є перевищенням наданих ВККС дискреційних повноважень. Рішення Комісії порушує конституційне право позивача на працю та захист від незаконного звільнення.

Крім того, позивачем були викладені обґрунтування заявленого позову у відповіді на відзив.

У свою чергу, відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді ОСОБА_3 займаній посаді здійснено Комісією за сукупним результатом всіх критеріїв, а не за кожним критерієм окремо. Підстави ухвалення (критерії компетентності, професійної етики, доброчесності, набрані суддею бали за кожен з них) і є мотивованістю рішення.

Комісія при ухвалені оскаржуваного рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, керуючись абзацом 2 пункту 20 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вирішила внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_3 з просади судді.

Під час дослідження досьє та співбесіди ВККС встановлено, що суддя ОСОБА_3 неналежним чином виконував вимоги Законів України «Про засади запобігання корупції», «Про запобігання корупції», а також щодо виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», установлених законодавством у сфері запобігання корупції. Досліджені під час оцінювання обставини вказали на те, що поведінка ОСОБА_3 не узгоджується із високими стандартами поведінки судді та неналежне дотримання ним вимог щодо доброчесності судді.

В оскаржуваному рішенні міститься інформація про кількість балів, які позивач набрав по кожному з зазначених законом критеріїв. Усі показники оцінені за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє та співбесіди, а також вказані підстави прийняття рішення.

Спірне рішення не порушує конституційне право позивача на працю. Рішення ВККС не є остаточним і за своєю правовою природою має рекомендаційний та проміжний характер. Прийняття остаточного рішення належить до повноважень Вищої ради правосуддя.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ВККС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 19.12.2018.

У судовому засіданні 19.12.2018 оголошено перерву до 23.01.2019, та 23.01.2019 оголошено перерву до 13.02.2019.

13.02.2019 у відритому судовому засіданні за участю представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення про відмову у задоволенні позову.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_3 з квітня 1986 року по вересень 1990 року займав посаду судді Київського районного народного суду міста Одеси, з липня 1993 року по серпень 2001 - суддя Одеського обласного суду, з серпня 2011 року - суддя апеляційного суду Одеської області. Постановою Верховної Ради України від 09.07.2003 обраний суддею безстроково.

Рішенням Комісії від 20.10.2017 №106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, у тому числі, судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3 Вказаним рішенням запроваджено тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.

14.02.2018 позивач склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 69,3 бала, за результатами практичного завдання - 69 балів. ОСОБА_3 пройшов тестування особистих марально-психологічних якостей та загальних здібностей.

Результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Іспит» затверджено рішенням Комісії від 26.02.2018 №28/зп-18. Цим рішенням суддю ОСОБА_3 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

За результатами засідання Комісії 23.04.2018 оголошено перерву у проведенні співбесіди з позивачем. 28.09.2018 ВККС проведено співбесіду з суддею ОСОБА_3., за результатами якої Комісією встановлено, що суддя ОСОБА_3 у період з 2012 по 2017 роки неналежним чином виконував вимоги, визначені статтею 12 Закону України Про засади запобігання корупції», статтею 46 Закону України «Про запобігання корупції» щодо декларування свого майна та доходів, майна та доходів членів своєї сім'ї та пунктом 6 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо виконання вимог, встановлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Комісія дійшла висновку, що встановлені під час оцінювання обставини вказують на те, що поведінка судді ОСОБА_3 у період з 2012 по 2017 не узгоджується із високими стандартами поведінки судді, які відповідно до статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є його обов'язком та вказують на неналежне дотримання ним вимог щодо доброчесності судді. Суддя ОСОБА_3 набрав менше 67% від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.

На підставі викладеного, ВККС рішенням від 28.09.2018 №1776/ко-18 визначила, що суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрав 638,3 бала; суддю апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3 визнано таким, що не відповідає займаній посаді; вирішено внести подання до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням ВККС про результати кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Частинами першою, третьою статті 92 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус судді» визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Порядок роботи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначається цим Законом.

Приписами пункту 7 частини першої статті 93 «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень ВККС віднесено проведення кваліфікаційного оцінювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією з метою визначення здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика та доброчесність.

Критеріями кваліфікаційного оцінювання, за частиною другою статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Відповідно до частини п'ятої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Згідно з частиною першою статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» «Про судоустрій і статус суддів» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

На виконання вказаних законодавчих приписів Комісія рішенням від 03.11.2016 №143/зп-16 затвердила Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення).

Рішенням від 13.02.2018 ВККС викладено Положення в новій редакції.

Відповідно до пункту 16 розділу ІІІ Положення дослідження досьє полягає у систематизації, аналізі, зборі, уточненні даних досьє судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

Пунктом 18 розділу ІІІ Положення передбачено, що за результатами дослідження досьє доповідач готує доповідь. У доповіді доповідач зазначає, зокрема, встановлені у ході дослідження показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання, а також пропозиції щодо дослідження досьє.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІІ Положення співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів:

оголошення доповіді за результатами дослідження досьє;

надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію;

послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників, оцінювання яких потребує уточнення, з метою прийняття остаточного рішення щодо підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідності судді займаній посаді.

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та згідно з пунктом 20 розділу III Положення під час співбесіди обов'язковому обговоренню із суддею (кандидатом на посаду судді) підлягають дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.

Пунктами 22, 23 розділу ІІІ Положення суддя (кандидат на посаду судді), який проходить кваліфікаційне оцінювання, під час співбесіди має право надавати пояснення з питань, пов'язаних з проходженням іспиту, та інформації і документів, що містяться у його досьє, надавати коментарі, документи та інформацію за розділами досьє.

Дослідження досьє полягає у систематизації, аналізі, зборі, уточненні даних досьє кандидата на посаду судді з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

Члени Комісії мають право ставити судді (кандидату на посаду судді) запитання щодо оголошених під час доповіді показників, самостійно знайомитися з досьє, ставити запитання доповідачу, порушувати перед Комісією питання, які виникли під час ознайомлення з досьє.

Дослідження досьє та проведення співбесіди як один із етапів кваліфікаційного оцінювання має на меті, окрім іншого, встановити відповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності.

Встановлені Законом критерії кваліфікаційного оцінювання суддів (кандидатів на посаду судді) спрямовані на забезпечення суддівського корпусу професійними кадрами високого рівня кваліфікації з урахуванням морально-психологічних якостей та загальних здібностей.

Пунктом 11 розділу V Положення передбачено, що рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала більшого за 0.

Згідно пункту 5 глави 6 розділу ІІ Положення максимально можливі бали становлять: за критерієм компетентності (професійної, особистої, соціальної) - 500 балів, професійної етики - 250 балів, доброчесності - 250 балів. Сума максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв дорівнює 1000 балів.

Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з метою сприяння Комісії у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворюється Громадська рада доброчесності, що надає, за наявності відповідних підстав, висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або суддівського досьє.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

За частиною третьою статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

V. ОЦІНКА СУДУ

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, за результатами кваліфікаційного оцінювання судді позивача визнано таким, що не відповідає займаній посаді.

Вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, обставини та докази, суд дійшов таких висновків.

Обґрунтовуючи протиправність спірного рішення, позивач вказує на його невмотивованість, що, на думку позивача, є самостійною підставою для його скасування. Проте, судом відхиляються такі аргументи позивача, як на підставу скасування рішення, з огляду на наступне.

Встановлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Показники відповідності кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Вказані показники були досліджені Комісією, а також оцінені членами Комісії за внутрішнім переконанням відповідно до мети кваліфікаційного оцінювання. Вмотивованість рішення Комісії за сукупністю всіх критеріїв кваліфікаційного оцінювання розкриває в цілому повноту обставин та умов, що слугували підставою для визначення результатів проведення кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження його відповідності займаній посаді. Оскаржуване рішення містить підстави його ухвалення, мотивовано наявністю фактичних обставин, що породжують юридичні основи для прийняття відповідного рішення.

Аргументуючи підстави для скасування рішення, позивач помилково посилається на перевищення повноважень Комісією щодо дослідження декларації.

Під час дослідження досьє та співбесіди Комісією встановлено, що суддя ОСОБА_3 з 2012 по 2017 роки неналежним чином виконував вимоги законодавства у сфері запобігання корупції щодо декларування свого майна та доходів, доходів і майна членів своєї сім'ї.

Ефективність правосуддя залежить насамперед від особистих чеснот судді. Ці основоположні принципи впроваджені в національну систему правил і норм, що формують моральний аспект поведінки суддів та викладені, зокрема, у Кодексі суддівської етики.

Відповідно до Кодексу, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль для того щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

За загальними правила Кодексу судді зобов'язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв'язку з чим беруть на себе більш істотні обмеження, пов'язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і в позасудовій поведінці.

Зазначене дає змогу сформулювати визначення доброчесності як морально-етичного фундаменту діяльності судді, котрий визначає межі та спосіб поведінки, що має ґрунтуватися на принципах добрих відносин з особами, суспільством і державою, а також чесності способі життя, виконання професійних обов'язків та розпорядженні матеріальними ресурсами.

З посиланням на положення частини четвертої статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у поєднанні з положеннями статей 1-3, 18-19 Кодексу суддівської етики та роз'яснень до нього, затверджених рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, а також Бангалорських принципів від 19.05.2006 (схвалені резолюцією Економічної і соціальної Ради ООН від 27.07.2007 № 2006/23) суддя має бути прикладом законослухняної і доброчесної поведінки не лише у професійній сфері, але й поза нею з тим, щоб утверджувати у громадян переконання у чесності, неупередженості та справедливості суду.

Позивач не погоджуючись з прийнятим ВККС рішенням посилається на порушення відповідачем його права на працю. Зваживши на обставини справи та доводи сторін, суд не може погодитись з вищевикладеним, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, Комісія оскаржуваним рішенням вирішила внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення позивача з посади судді. Ухвалою Вищої ради правосуддя від 11.12.2018 подання ВККС про звільнення ОСОБА_3 з посади судді залишено без розгляду. При цьому, рішенням Вищої ради правосуддя від 16.10.2018 ОСОБА_3 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Отже, висновки Комісії про невідповідність ОСОБА_3 займаній посаді судді не створюють для позивача правових наслідків. Позивач скористався своїм правом звільнення у відставку з посади судді.

Також, Верховний Суд звертає увагу, що оцінка критеріїв компетентності, професійності та доброчесності, яка має на меті визначення здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, покладена на членів Комісії і ґрунтується на засадах рівноправності та співпричетності у прийнятті рішення.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, дотримався вимог щодо діяльності суб'єктів владних повноважень, використавши власні дискреційні повноваження з метою, з якою вони встановлені законодавством.

Під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обирати один з кількох варіантів рішення.

Отже, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначив вичерпний перелік підстав, за наявності яких рішення ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване.

Поряд із цим, розглядаючи адміністративну справу, суд виходить з того, що за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на наведене та беручи до уваги конституційні положення статті 55 Основного закону, як і те, що вирішення спорів, що виникають за участю ВККС, віднесено до юрисдикції адміністративного суду, при розгляді цієї справи суд не обмежений з'ясуванням лише визначених Законом підстав для оскарження і скасування рішення ВККС, а вирішує справу з урахуванням засад адміністративного судочинства.

У відповідності з вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд з'ясував, що: склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, був повноваженим для його проведення; рішення підписано усім складом членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання; суддя був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання; рішення містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотивів, з яких Комісія дійшла відповідного висновку.

За встановлених у цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 22, 245, 246, 250, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 18.02.2019.

------------------------

------------------------

------------------------

------------------------

------------------------

В.В. Хохуляк

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Р.Ф. Ханова

В.П. Юрченко

Судді Верховного Суду