Справа № 802/907/18-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2019 року

Київ

справа №802/907/18-а

адміністративне провадження №К/9901/2409/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2018 у справі №802/907/18-а за адміністративним позовом Командитного товариства «Бізнес Гарант» до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання протиправними та скасування вимог,

в с т а н о в и в:

Командитне товариство «Бізнес Гарант» звернулось до адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання протиправними та скасування вимог.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2018, позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Енергетична митниця Державної фіскальної служби 18.01.2019 звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Водночас відповідачем у касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження.

Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2019 касаційну скаргу відповідача було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі меншому ніж визначено законом (платіжне доручення від 28.12.2018 №8257 у розмірі 63551,78грн.), та встановлено строк на усунення виявлених судом недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 05.02.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №597.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем на адресу суду направлено клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги у даній справі до 63551,78грн.

Вказане клопотання мотивовано неможливістю сплати судового збору у відведений судом строк та надання платіжного документа про таку сплату, у зв'язку з незадовільним матеріальним положенням відповідача, зокрема, недостатність на рахунку Енергетичної митниці Державної фіскальної служби по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» грошових коштів необхідних для сплати судового збору.

Надаючи оцінку доводам викладеним у вказаному клопотанні, суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, які кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте, на підтвердження доводів викладених у вказаній заяві, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що майновий/фінансовий стан Енергетичної митниці Державної фіскальної служби перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Також, заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення активних дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для доплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, наприклад, регулярне звернення до податкового органу вищого рівня або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №802/907/18-а та отримання відповідного фінансування.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам митної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Статтею 330 КАС України передбачено обов'язок особи, яка подає касаційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Це стосується і заявників, які маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб'єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак неналежне фінансування митного органу не може слугувати підставою для зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що наведені заявником у клопотанні обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є підставою для зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги у даній справі. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, клопотання відповідача про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали, на адресу суду від заявника касаційної скарги не надходив документ про доплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Енергетичною митницею Державної фіскальної служби не виконано вимоги ухвали Верховного Суду щодо надання документа про доплату судового збору, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги у справі №802/907/18-а.

Касаційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2018 у справі №802/907/18-а за адміністративним позовом Командитного товариства «Бізнес Гарант» до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання протиправними та скасування вимог - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.В. Хохуляк

Суддя Верховного Суду