Справа № 805/1642/17-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року

Київ

справа №805/1642/17-а

провадження №К/9901/2176/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Державноїх фіскальної служби України, Запорізької митниці ДФС про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Блохіна А. А. (головуючий), Сіваченка І. В., Шишова О. О.

І. Обставини справи

1. 11 квітня 2017 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (надалі також ДФС України), Запорізької митниці ДФС, у якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України (надалі - Міндоходів) від 29 жовтня 2014 року № 2162-о «Про звільнення ОСОБА_1.»;

1.2. поновити на службі податкової міліції полковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів, яку він обіймав до звільнення, або на рівнозначній посаді у Запорізькій митниці ДФС, з 29 жовтня 2014 року;

1.3. стягнути з Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати звільнення по час поновлення на службі.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на незаконність наказу Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 2162-о, яким відповідно до підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» та пункту 62 підпункту «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, звільнено з посади та податкової міліції, з постановкою на військовий облік, полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-021956), заступника начальника управління - начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів, на підставі довідки про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі ОСОБА_1

3. Одночасно з указаним позовом ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до суду.

3.1. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що 25 листопада 2014 року він звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ДФС України та Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалю від 27 листопада 2014 року цей суд відкрив провадження в адміністративній справі № 808/8356/14.

3.2. У подальшому провадження у справі № 808/8356/14 зупинено згідно з ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року, а 27 вересня 2016 року справу передано до провадження судді Прасова О. О., але до того часу справу по суті не розглянуто.

3.3. За вказаних підстав ОСОБА_1 вважає, що будь які розумні строки розгляду справи порушені, а законні права та інтереси позивача протягом більш ніж 2,5 роки не захищаються, що фактично позбавляє особу права на судовий захист.

3.4. Зважаючи на викладене, позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до Донецького окружного адміністративного суду з цим позовом.

4. Відповідачі позов не визнали, посилаючись на його необґрунтованість.

5. Крім того, відповідачі під час судового розгляду неодноразово наполягали на залишенні позовної заяви без розгляду з підстав пропуску ОСОБА_1 встановленого законом строку звернення до адміністративного суду та неповажності причин пропуску цього строку.

6. Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 15 травня 2017 року визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1

7. Визнаючи поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції послався на те, що позивач звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про скасування наказу Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 2162-о «Про звільнення ОСОБА_1.», у строк, визначений процесуальним законом, проте до того часу справа не розглянута по суті. Також Донецький окружний адміністративний суд зазначив, що позивач, вважав, що розгляд справи більш ніж 2,5 роки позбавляє його права на судовий захист та суперечить статті 122 КАС України, а тому 11 квітня 2017 року був змушений подати даний позов до Донецького окружного адміністративного суду, при цьому позов в Запорізькому окружному адміністративному суді залишений без розгляду за клопотання позивача, про що свідчить відповідна ухвала суду.

8. Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не мав можливості звернутися до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх порушених прав у відповідності до норм статті 99 КАС України з огляду на таке.

8.1. На час прийняття спірного наказу на території м. Донецька склалася обстановка, за якою деякі державні органи, у тому числі судові, припинили свою роботу, а тому позивач був змушений звернутися за захистом своїх порушених прав до Запорізького окружного адміністративного суду.

8.2. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

8.3. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області 1 вересня 2014 року повідомляла, що у зв'язку з проведенням бойових дій в Донецькій області, з метою уникнення загрози життю працівників та відвідувачів судів, вимушені були тимчасово призупинити свою роботу суди, зокрема, Донецький окружний адміністративний суд.

8.4. Відповідно до Указу Президента України від 12 листопада 2014 року № 866/2014 «Про внесення змін до мережі адміністративних судів України» з метою забезпечення належних і безпечних умов для роботи, своєчасного розгляду справ Донецьким окружним адміністративним судом, Луганським окружним адміністративним судом та Донецьким апеляційним адміністративним судом, відповідно до пункту 23 частини першої статті 106 Конституції України та статті 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» постановлено Внести до додатка № 3 до Указу Президента України від 16 листопада 2004 року № 1417 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі» внесено зміни: у розділі «Місцеві адміністративні суди» у позиції «Донецький окружний адміністративний суд» слова «м. Донецьк» замінено словами «м. Слов'янськ».

8.5. Відповідно до Розпорядження Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2014 року № 262 «Про відновлення роботи Донецького окружного адміністративного суду по здійсненню правосуддя у зв'язку із зміною місцезнаходження суду» відновлено роботу Донецького окружного адміністративного суду по здійсненню правосуддя з 22 грудня 2014 року за адресою: м. Слов'янськ, вул. Добровольського, 2.

9. Постановою від 15 травня 2017 року Донецький окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 задовольнив частково:

9.1. визнав протиправним та скасував наказ Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 2162-о «Про звільнення ОСОБА_1.».;

9.2. поновив полковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів з 30 жовтня 2014 року;

9.3. зобов'язав ДФС України працевлаштувати ОСОБА_1 на посаду, рівнозначну посаді заступника начальника управління - начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів;

9.4. стягнув з Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу - з 30 жовтня 2014 року по 15 травня 2017 у сумі 219392,50 гривень;

9.5. в іншій частини позовних вимог відмовив.

10. Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 11 грудня 2018 року скасував постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року та залишив позов ОСОБА_1 без розгляду.

11. Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з цим позовом поза межами встановлених процесуальним законом строків, а саме 11 квітня 2017 року, понад два з половиною роки після видання оскаржуваного наказу про його звільнення. При цьому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, адже позивач не навів причин, які унеможливлювали чи, незалежно від його волі, заважали йому своєчасно звернутись за судовим захистом.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини

12. ОСОБА_4 з травня 1997 року по день звільнення проходив службу в органах податкової міліції, обіймаючи при цьому різні керівні посади, зокрема, з 12 травня 2014 року по день звільнення - заступник начальника управління - начальник оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів з одночасним покладанням виконання обов'язків у зв'язку зі службовою необхідністю заступника начальника - начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів.

13. Наказом Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 2162-о відповідно до підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» та пункту 62 підпункту «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, звільнено з посади та податкової міліції, з постановкою на військовий облік, полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-021956), заступника начальника управління - начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів, на підставі довідки про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі ОСОБА_1

14. До Донецького окружного адміністративного суду з цим позовом ОСОБА_1 звернувся 11 квітня 2017 року.

15. При цьому в листопаді 2014 року ОСОБА_1 звертався з до Запорізького окружного адміністративного суду (справа № 808/8356/14) з позовом до ДФС України, Головного управління ДФС у Запорізькій області, Запорізької митниці ДФС про:

1) скасування наказу Міндоходів від 29 жовтня 2014 року № 2162-о про звільнення ОСОБА_1;

2) поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів;

3) стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 29 жовтня 2014 року і до моменту фактичного поновлення на роботі.

16. Запорізький окружний адміністративний суд ухвалою від 27 листопада 2014 року відкрив провадження за вказаним позовом ОСОБА_1

17. Ухвалою від 3 травня 2017 року у справі № 808/8356/14 Запорізький окружний адміністративний суд задовольнив подане представником ОСОБА_4 клопотання про відкликання позовної заяви та залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_4

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

18. Позивач, уважаючи судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу.

19. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

20. Відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

ІV. Релевантні джерела права й акти їх застосування

21. За змістом частини першої статті 99 КАС України в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

22. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга зазначеної статті).

23. Частиною третьою цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

24. Згідно з частиною першою статті 100 цього ж Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

25. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (частина друга зазначеної статті).

26. Аналогічні вимоги закріплені у статті 123 чинної редакції КАС України, а саме:

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

27. За змістом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

28. Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

V. Позиція Верховного Суду

29. Змістом статті 99 КАС України в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду та розгляду справи в суді першої інстанції, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

30. Зважаючи на встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про наявність факту суттєвого (понад 2,5 роки) пропуску встановленого законом місячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом у цій категорії справ.

31. Апеляційний суд надав належну оцінку зазначеним позивачем обставинам щодо поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважити їх такими, що свідчать про наявність об'єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, перешкод для реалізації права на звернення до суду в установлений процесуальним законом строк.

32. Також слід додати, що позивач реалізував своє право на звернення до суду щодо оскарження наказу про його звільнення до компетентного суду. Натомість відкликання позовної заяви та звернення з аналогічною позовною заявою до іншого суду не може створювати самостійних передумов для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

33. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1

34. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи.

35. Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

36. При цьому законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

37. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права.

38. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VI. Судові витрати

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 805/1642/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич