Справа № 520/880/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22.02.2019 р. справа №520/880/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Зміївського ОУПФУ Харківської області
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
встановив:

Матеріали позову одержані судом 30.01.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 31.01.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 18.02.2019 р.

Позивач, ОСОБА_1, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) про 1) визнання протиправними дій та рішення № 126625 від 18.10.2018 року Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області; 2) зобов'язання Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01 жовтня 2018 року за матеріалами пенсійної справи за довідкою про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС АТ «Євроцемент-Україна» № 338 від 25.06.2012 року із застосуванням механізму обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, характерного для особи, яку направлено у відрядження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, без застосування методу розрахунку, характерного для виконання робіт вахтовим методом, а також проводити відповідні виплати

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював у зоні відчуження з 05.09.1986 р. по 02.10.1986р., а тому пенсія має обчислюватися без застосування методу розрахунку, характерного для виконання робіт вахтовим методом, а згідно з довідкою ПАТ "Євроцемент-Україна", виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, на підставі п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210. На думку позивача, відповідач протиправно відмовив йому у перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати у зоні відчуження.

Відповідач, Зміївське ОУПФУ Харківської області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що при обчисленні пенсії позивачу має застосовуватись п. 4 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким передбачено, що якщо робота проводилася вахтовим методом, визначення тривалості роботи у зоні відчуження і заробітної плати для обчислення пенсії здійснюється виходячи з того, що одна повна вахта (не менш як 14 робочих днів підряд) вважається повним місяцем. За твердженням відповідача, застосування у спірному випадку п.п. 4 п. 3 Порядку призведе до зменшення розміру пенсії позивача.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - інвалідом III групи, у період з 05.09.1986 р. по 02.10.1986р. був відряджений з Балаклійського цементно-шиферного комбінату, правонаступником якого є ПрАТ «Євроцемент-Україна", для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, знаходиться на обліку як пенсіонер в Зміївському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області.

10.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Зміївського ОУПФУ Харківської області з заявою про перерахунок пенсії згідно з довідкою підприємства-роботодавця (Балаклійського цементно-шиферного комбінату, який у подальшому був реорганізований у ВАТ «Балцем», правонаступником якого є ПАТ «Євроцемент-Україна») із застосуванням механізму обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, характерного для особи, яку направлено у відрядження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011р. №1210; далі за текстом Порядок №1210) без застосування методу розрахунку, характерного для виконання робіт вахтовим методом

Рішенням відповідача №126625 від 18.10.2018 р. у перерахунку пенсії було відмовлено.

Як з'ясовано судом, фактичним мотивом для видання оскарженого рішення послугувало судження владного суб'єкта про правильність попереднього розрахунку розміру пенсії у порядку вахтовий метод організації робіт в зоні Чорнобильської АЕС відповідно до п. 4 Порядку №1210 з огляду на наявність у матеріалах пенсії справи документів про облік робочого часу, складений керівником вахти.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб'єкта, суд зазначає, що механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений нормами Порядку №1210.

Так, п.п.4 п.3 Порядку №1210 передбачено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Разом із тим, відповідно до п. 4 Порядку №1210 якщо робота проводилася вахтовим методом, визначення тривалості роботи у зоні відчуження і заробітної плати для обчислення пенсії здійснюється виходячи з того, що одна повна вахта (не менш як 14 робочих днів підряд) вважається повним місяцем.

Отже, приписами Порядку №1210 одночасно передбачено можливість визначення розміру пенсії особи як у залежності від заробітку за час роботи по вахтовому методу, так і у залежності від заробітку за час роботи у звичайному режимі.

З цього приводу суд зазначає, що вахтовий метод організації робіт в зоні Чорнобильської АЕС у 1986 року застосовувався відповідно до Тимчасового порядку оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганні забрудненню навколишнього середовища (роз'яснення Держкомпраці СРСР і ЦК профспілок робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26.05.1986р.). Працівникам підприємств і організацій, тимчасово переведеним і відрядженим з інших підприємств для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які виконували зазначені роботи вахтовим методом, виплачувались добові відповідно до пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року.

На виконання постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 22 травня 1986 року № 583 "Про заходи забезпечення введення в експлуатацію резервних енергоблоків ЧАЕС" та на підставі Типового положення про вахтовий метод, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 3 грудня 1981 року № 333-21-100, із змінами, наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР від 17.07.1986 р. № 391 було затверджено Тимчасове положення про вахтовий метод організації робіт на Чорнобильській АЕС. Було встановлено, що вахтовим методом виконуються експлуатаційні, ремонтні, будівельно-монтажні та інші роботи. Відповідальність за формування і комплектування вахт покладалася на Головне виробниче управління по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, керівництво ЧАЕС, Управління будівництва ЧАЕС, субпідрядні і інші організації і підприємства, що бали участь в аварійно-відновлювальних роботах.

При вахтовому методі виконання зазначених робіт встановлювався підсумований облік робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, встановленого законодавством.

Застосування вахтового методу організації робіт було дозволено в будівельно-монтажних трестах і прирівняних до них організаціях, в ремонтно-будівельних трестах і прирівняних до них організаціях, на які було поширено чинність постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 14 серпня 1986 року № 971 та на підприємствах торгівлі, громадського харчування, зв'язку, транспорту, установ охорони здоров'я і інших, які було зобов'язано обслуговувати колективи вахтовиків.

Цим положенням передбачалось, що рішення про введення підсумованого обліку робочого часу для відряджених в зону ЧАЕС працівників приймають керівники підприємств, організацій, на які ці особи відряджені. Спеціальний облік робочого часу провадився за весь обліковий період знаходження особи в 30-кілометровій зоні ЧАЕС, в тому числі по кожній зоні небезпеки зокрема.

У свою чергу, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986 - 1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (207с-86-п) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Працівникам підприємств, організацій і установ, які були відряджені для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища, а також переведеним у штат Чорнобильської АЕС з інших підприємств, нарахування заробітної плати провадилося за місцем відрядження. Таким працівникам надавалась довідка в розрізі видів нарахувань у двох екземплярах, один із яких направлявся в бухгалтерію підприємства, яке відряджало працівника, для відображення по обліку заробітної плати. Відповідно до пункту 18 Тимчасового порядку оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганні забрудненню навколишнього середовища, відрядженому працівнику надавалась (в руки) також довідка установленого зразка про участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для надання йому пільг по пенсійному забезпеченню і додатковій відпустці. Сума нарахованої заробітної плати перераховувалась на розрахунковий рахунок підприємств, які командирували зазначених працівників.

Середньомісячна заробітна плата, що зберігалась за працівником за період службового відрядження за його основним місцем роботи, нараховувалась і виплачувалась, відповідно до чинного законодавства, за рахунок коштів підприємства.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що позивач і під час звернення до райУПФУ, і під час розгляду справи не подав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження власного аргументу про те, що час роботи на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не припадав на вахтовий метод організації праці.

Водночас із цим, і відповідач як владний суб'єкт таких доказів до суду не подав.

Сам лише документ про облік робочого часу позивача, складений начальником вахти, з урахуванням особливостей, специфіки, обставин та умов участі осіб фізичних осіб - громадян у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протягом 1986 року суд вважає недостатнім доказом для остаточного висновку про вахтовий метод організації праці позивача.

Отже, у справі склалась ситуація, коли і позивач, і відповідач не довели поза розумним сумнівом обґрунтованості власних аргументів.

Тому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, правову природу права позивача на соціальний захисту у даному конкретному випадку, безспірність обставин участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд вважає за справедливе віддати перевагу аргументам приватної особи, а не владного суб'єкта.

При цьому, суд бере до уваги, що ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та принципу верховенства права, згідно з яким національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі «якості» закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що прийняття рішення по суті поданої позивачем заяви вимагало від владного суб'єкта більш ретельного ставлення до розгляду звернення громадянина, повного та вичерпного з'ясування всіх обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України при винесення рішення за письмовим зверненням громадянина про перерахунок пенсії у порядку п.п. 4 п. 3 вказаного Порядку

Оскільки інших доводів, окрім того, що позивач працював за вахтовим методом, владний суб'єкт в основу оскарженого рішення не поклав, а цей мотив визнаний судом недоведеним, то слід вважати підтвердженим факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справи соціального забезпечення, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог в частині скасування оскарженого рішення.

Водночас з цим, з огляду на зміст абз. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України та абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України суд не знаходить підстав для обтяження владного суб'єкта імперативним обов'язком здійснити перерахунок пенсії у порядку п.п.4 п.3 Порядку №1210, позаяк УПФУ району у даному конкретному випадку не досліджувало, не оцінювало та не викладало у спірному письмовому рішенні власних суджень з приводу інших обставин, які мають значення для визначення розміру пенсії.

Тому, суд обтяжує владного суб'єкта обов'язком вирішити питання за зверненням громадянина з приводу перерахунку пенсії у порядку п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 р. № 1210), адже після скасування оскарженого рішення порушене зацікавленою особою питання продовжує залишатись нерозв'язаним.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Зміївського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківській області від 18.10.2018 р. №126625.

Зобов'язати Зміївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області вирішити по суті заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1; місцезнаходження - 64200, АДРЕСА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 року) від 10.10.2018 р. з приводу перерахунку пенсії у порядку п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210, з урахуванням даного рішення суду.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.