Справа № 814/803/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/803/18

Категорія:11.5 Головуючий І інстанції Гордієнко Т.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 16.05.2018 р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 3-ї особи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

29.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, 3-ї особи ФОП ОСОБА_2, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 13.10.2017 року, що прийнята під час здійснення контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 року, в частині п.6, яким зобов'язано державного виконавця вивести в окреме виконавче провадження постанову від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 227879,49 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 13.10.2017 року, що прийнята під час здійснення контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 року, в частині п.7, яким зобов'язано державного виконавця вивести в окреме виконавче провадження постанову від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 01.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження №55292584 з виконання постанови від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 227879,49 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 01.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження №55292638 з виконання постанови від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні дії та постанови відповідача є протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству та порушують права позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Олефіра О.О. від 13.10.2017 року, що прийнята під час здійснення контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 року, в частині п.6, яким зобов'язано державного виконавця вивести в окреме виконавче провадження постанову від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 227879,49 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Олефіра О.О. від 13.10.2017 року, що прийнята під час здійснення контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 року, в частині п.7, яким зобов'язано державного виконавця вивести в окреме виконавче провадження постанову від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Бодрягової Л.В від 01.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження №55292584 з виконання постанови від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 227879,49 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Бодрягової Л.В від 01.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження №55292638 з виконання постанови від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області 05.09.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.02.2019р. в судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт (відповідач) та 3-тя особа не прибули з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Малюк Є.Є. в судове засідання суду апеляційної інстанції 20.02.2019р. прибув та у зв'язку з неявкою інших сторін по справі, надав заяву про розгляд даної справи без його участі або в порядку письмового провадження.

В зв'язку з вказаними вище обставинами, апеляційний суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні без участі сторін та за наявними у справі матеріалами (доказами).

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами встановлено наступні обставини справи.

На примусовому виконанні Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження №48903179 за виконавчим листом №2-89 від 12.07.2010 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми в розмірі 2278794,89 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2017 року у виконавчому провадженні №48903179 замінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ФОП ОСОБА_2

14.08.2017 року постановою старшого державного виконавця виконано ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2017 року та замінено стягувача на ФОП ОСОБА_2

22.08.2017 стягувач, ОСОБА_2, подала заяву про повернення виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 року на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

18.09.2017 року старшим державним виконавцем Бодряговою Л.В. винесена постанова про повернення виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 227879,49 грн. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 101 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2017 року визнано неправомірними та скасовано постанови державного виконавця Бодрягової Л.В. від 18.09.2017 року у ВП №48903179 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 227879,49 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 101 грн.

Пунктами 6, 7, Постанови начальника Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Олефіра О.О. від 13.10.2017 року, що прийнята під час здійснення контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-89 від 12.07.2010 року, яким зобов'язано державного виконавця вивести в окреме виконавче провадження постанову від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 227879,49 грн. про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.

Постановами старшого державного виконавця Бодрягової Л.В від 01.12.2017 року про відкрито виконавче провадження №55292584 з виконання постанови від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 227879,49 грн., та виконавче провадження №55292638 з виконання постанови від 26.08.2015 року ВП №38583586 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.

Не погоджуючись з такими діями та постановами відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних постанов відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, частково погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст.10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до приписів ч.1 та 2 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Також, згідно ч.4 ст.42 Закону №1404-VІІІ, на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення

Частиною 2 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Отже, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання державним виконавцем виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у своїх постановах від 19.09.2018 року (справа №804/8289/16) та від 31.07.2018 року (справа 921/311/16-г/5).

Так, як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось вище, в даній справі виконавчий документ безпосередньо державним виконавцем фактично виконано не було, а було безпосередньо повернуто у зв'язку із заявою нового стягувача про повернення виконавчого листа.

Отже, оскільки підставами для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а в даній справі виконавчий документ повернуто в зв'язку із заявою стягувача про повернення виконавчого документа, тому обставини, які є підставою для визначення суми виконавчого збору не настали, так як державним виконавцем фактично не стягнута, не повернута сума заборгованості стягувачу, доказів понесення витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення відсутні, а отже і спірні постанови підлягають скасуванню.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.271,287,308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20.02.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук