Справа № 500/385/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/385/19

22 лютого 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, винесену 21.01.2019 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Пуршегою Іриною Василівною у виконавчому провадженні № 47734471 з виконання наказу № 914/4176/14, виданого Господарським судом Львівської області 28.05.2018 про стягнення з ТОВ "Ресурс Лімітед" на користь ПП "Продсервіс Україна" 1538258,55 грн. збитків, 30765,48 грн. судового збору та 8050,99 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, якою на позивача накладено штраф у розмірі 3400 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2019 головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Пуршега І.В., при примусовому виконанні наказу № 914/4176/14 від 28.05.2015, виданого Господарським судом Львівської області, винесла постанову ВП № 47734471 про накладення штрафу на керівника юридичної особи боржника ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн. за невиконання вимог державного виконавця, відповідно до статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Позивач вважає оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач застосував норми статей 63, 75 Закону № 1404-VIII, які регулюють умови і порядок виконання рішень немайнового характеру, при цьому рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/4176/14 є майновим, а тому відповідач безпідставно посилається в оскарженій постанові на статтю 63 Закону № 1404-VIII. Також, зазначив, що відповідальність за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог цього Закону, регулюється статтею 76 Закону № 1404-VIII, а не статтею 75 Закону № 1404-VIII. Водночас, звернув увагу на те, що боржником у виконавчому провадженні № 47734471 є юридична особа, однак штраф накладено в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як на посадову особу (фізичну особу).

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 18.02.2019.

В судовому засіданні, яке проводилося 18.02.2019, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке проводилося 18.02.2019, заперечував проти задоволення позовних вимог, однак відзив на позовну заяву не надав, який витребовувався ухвалою суду від 11.02.2019.

На підставі чого, Тернопільським окружним адміністративним судом у судовому засіданні у даній справі, яке проводилося 18.02.2019 оголошувалась перерва до 21.02.2019 для надання відповідачем, зокрема, відзиву на позовну заяву.

У судове засідання, яке проводилося 21.02.2019, сторони не з'явилися, подали до суду заяви від 21.02.2019, в яких просять розглядати дану справу без їхньої участі в порядку письмового провадження. Водночас, відповідач повторно не надав суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до частини дев'ятої статі 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, у зв'язку з неявкою у судове засідання 21.02.2019 всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також з урахуванням заяв сторін від 21.02.2019 про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд перейшов до розгляду справи № 500/385/19 в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що в провадженні Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження № 47734471 від 03.06.2015 з примусового виконання наказу № 914/4176/14 від 28.05.2015, виданого Господарським судом Львівської області про стягнення з ТзОВ "Ресурс Лімітед" на користь ПП "Продсервіс Україна 2012" 1538258,55 грн. збитків, 30765,48 грн. судового збору та 8050,99 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Суд встановив, що відповідач здійснював низку дій, які були спрямовані на примусове виконання зазначеного рішення суду, а саме: здійснював виклики, виставляв вимоги та складав акти державного виконавця (арк. справи 22-34).

Надалі, 21.01.2019 головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Пуршега І.В., при примусовому виконанні наказу № 914/4176/14 від 28.05.2015, виданого Господарським судом Львівської області, винесла постанову ВП № 47734471 про накладення штрафу на керівника юридичної особи боржника ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн. за невиконання вимог державного виконавця, на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII (арк. справи 35 з/б).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п'ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В свою чергу, із положень статті 63 Закону № 1404-VIII слідує, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Поряд з цим, статтею 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що умови і порядок виконання рішень немайнового характеру визначено статтями 63, 75 Закону № 1404-VIII.

Водночас, частиною першою статті 76 Закону № 1404-VIII визначено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, з аналізу положень статті 63 Закону № 1404-VIII слідує, що рішення, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення є рішенням немайнового характеру, порядок виконання якого встановлений у розділі VIII Закону № 1404-VIII.

Суд звертає увагу на те, що майновим характером наділене рішення щодо вимоги права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що піддається грошовій оцінці. Об'єктом рішення немайнового характеру навпаки виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно, рішення немайнового характеру не має ціни, при цьому рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/4176/14, яке підлягає до виконання в межах виконавчого провадження ВП № 47734471 є майновим, оскільки впливає на склад майна боржника.

Слід відмітити, що згідно змісту оскарженої постанови, відповідачем встановлено, що позивач на виклик державного виконавця від 08.01.2019 керівник юридичної особи боржника - ОСОБА_1, не з'явився у зазначений час, хоча про місце і час був заздалегідь повідомлений. Вимогу державного виконавця від 16.01.2019 не виконав. Доступ до нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зазначений час, а саме 21.01.2019 о 09:00 год. не надано. Як наслідок, 21.01.2019 державний виконавець, при примусовому виконанні наказу № 914/4176/14 від 28.05.2015, винесла постанову ВП № 47734471 про накладення на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII штрафу на ОСОБА_1 на суму 3400 грн. (у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ) (арк. справи 35 з/б).

Таким чином, відповідачем застосовано до позивача відповідальність, яка встановлена ст.ст. 63,75 Закону № 1404-VIII (за не виконання рішення суду немайнового характеру) та з підстав (мотивів) не виконання позивачем, який не є боржником (стороною) у виконавчому проваджені, законних вимог державного виконавця при виконанні рішення майнового характеру.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно застосував до позивача відповідальність на підставі статей 63,75 Закону № 1404-VIII за не виконання законних вимог державного виконавця, тобто за вчинення порушення, відповідальність за яке визначена ст. 76 Закону № 1404-VIII.

Також, суд зазначає, що частиною другою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи те, що відповідач потворно без поважних причин не подав до суду відзив на позов, суд дійшов висновку, що такі дії відповідача слід кваліфікувати як визнання позову.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач виніс оскаржену постанову не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом № 1404-VIII, а тому постанова ВП № 47734471 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн. є протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Кн. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46006, ) про визнання протиправною та скасування постанови,- задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Пуршеги І.В. від 21.01.2019 ВП № 47734471 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області судові витрати на суми 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції № 69 від 04.02.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22.02.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.