Справа № 0340/1891/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1121/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в справі № 340/1891/18 (головуючий суддя - Валюх В. М., м. Луцьк, повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2018 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.09.2018 № , № , № .

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що в акті перевірки не вказані мотиви і підстави, з яких посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що списані товари знімалися з обліку платника податків та не використовувалися в подальшому у господарській діяльності платника в межах оподатковуваних ПДВ операцій і таким на порушення вимог пункту 198.3 статті 198 ПК України ТзОВ "Агротехніка" занижені податкові зобов'язання з ПДВ на 1345900,00 грн. Зазначено, що з акту перевірки видно, що товарами, які списувалися з обліку, є зернові, олійні культури та продукти їх переробки, частина з цих товарів використовується позивачем для виготовлення готової продукції, яка при її реалізації оподатковується ПДВ. Крім цього, вказані товари в силу своїх фізичних характеристик мають властивість змінювати кількісні та якісні параметри в процесі їх транспортування, зберігання, обробки, тобто піддаються природньому убутку. Позивач також вказує, що контролюючий орган під час перевірки не проводив аналіз даних щодо того, у яких межах здійснювалося списання товарів, та чи включалася вартість таких товарів до вартості готової продукції. При складанні акта перевірки контролюючим органом було вибірково використано наявні у позивача документи щодо списання товарно-матеріальних цінностей.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 13 вересня 2018 року № , № , № .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним управлінням ДФС у Волинській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, так як прийняті на підставі акту перевірки від 30.08.2018 № 13418/14-03/21750952, яким встановлено порушення платником податку вимог податкового законодавства. Зазначено, що при списанні товарно-матеріальних цінностей проводкою ДТ 946 КТ 201, 28, 26, 204 та інших рахунків підприємства не нараховувався умовний продаж згідно вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України. Зазначено, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про не дослідження під час перевірки первинних документів, оскільки податковим органом в повній мірі досліджено всі пред'явлені документи під час проведення перевірки, однак дані документи не підтверджували використання та зв'язок зазначених операцій із оподатковуваними ПДВ операціями.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Волинській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТзОВ "Агротехніка" податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, про що складено акт від 11.07.2018 № 11046/14-01/21750952 (т. 1, а. с. 24-71).

Вказаним актом перевірки, зокрема, встановлено порушення пунктів 198.3, 198.5 статті 198 ПК України, внаслідок чого занижено суми ПДВ, що підлягає сплаті на 1172322,00 грн., завищено суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 212261,00 грн. та завищено суми від'ємного значення з ПДВ, яке включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 36271,00 грн. станом на кінець періоду перевірки.

ТзОВ «Агротехніка» не погодилося із висновками акту перевірки, подавши на вказаний акт перевірки заперечення від 20.07.2018 № 1-4/550 (т. 1, а. с. 72-75), за результатами розгляду яких наказом ГУ ДФС у Волинській області від 07.08.2018 № 12134 була призначена позапланова виїзна перевірка.

ГУ ДФС у Волинській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Агротехніка" дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 з питань, викладених в запереченні на акт планової документальної перевірки від 11.07.2018 № 11046/14-01/21750952, про що складено акт від 30.08.2018 № 13418/14-03/21750952 (т. 1, а. с. 76-87).

Позаплановою перевіркою встановлено, зокрема, порушення пунктів 198.3, 198.5 статті 198 ПК України, внаслідок чого занижено суми ПДВ, що підлягає сплаті на 1122293,00 грн., завищено суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 187336,00 грн. та завищено суми від'ємного значення з ПДВ, яке включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 36271,00 грн. станом на кінець періоду перевірки.

13.09.2018 ГУ ДФС у Волинській області на підставі акту перевірки від 30.08.2018 № 13418/14-03/21750952, прийняло податкові повідомлення-рішення № форми "Р", яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1346420,00 грн. (в т. ч. податкове зобов'язання - 1077136,00 грн., штрафні санкції - 269284,00 грн.) (т. 1, а. с. 20) № форми "В4" про завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 36271,00 грн. (т. 1, а. с. 21); № 000987 форми "В1", яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку на 177923,00 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 44480,75 грн. (т. 1, а. с. 22).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

ДФС України у підкатегорії 101.04 модуля База податкових знань надало роз'яснення, що при списанні в межах норм природного убутку товарів, при придбанні яких суми ПДВ були віднесені до податкового кредиту та які втратили товарний вигляд, податкові зобов'язання платником ПДВ не нараховуються (за умови, що вартість таких товарів включається до вартості готової продукції, яка підлягає оподаткуванню). В інших випадках - ПДВ нараховується за основною ставкою. Якщо такі товари списуються понад норми їх природного убутку, то для цілей ПДВ-обліку вони вважаються використаними не в господарській діяльності платника ПДВ. У такому випадку не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається списання товарів, платник ПДВ зобов'язаний нарахувати технічні ПДВ-зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ПКУ (п. 195.1 ПКУ). Для цього платник ПДВ має скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду та зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну. Причому технічні ПДВ-зобов'язання відповідно до п. 198.5 ПКУ визначаються за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з ПДВ (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту).

Із розділу 3.1.2.1 акту позапланової перевірки від 30.08.2018 № 13418/14-03/21750952, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вбачається, що за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 ТзОВ "Агротехніка" задекларовано податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 527643137,00 грн. Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань встановлено їх заниження на загальну суму 1345590,00 грн.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що в період з 01.01.2015 по 31.03.2018 ТзОВ "Агротехніка" списувало втрати товарів та матеріалів, в бухгалтерському обліку вказані операції відображені наступним чином (проводки ДТ 946 або 947 КТ 201, 28, 26, 204 та інших рахунків). При цьому, в ході перевірки встановлено, що при списанні ТМЦ проводкою ДТ 947 КТ 201, 28, 26, 204 та інших рахунків підприємством нараховувався умовний продаж згідно з вимогами пункту 198.5 статті 198 ПК України. Всього протягом зазначеного періоду вказаною проводкою списано ТМЦ на загальну суму 7104265,00 грн., дані про що відображені у таблиці (т. 1, а. с. 81-85).

Перевіркою зроблено висновок, що списані товари знімалися з обліку платника податків та не використовувалися в подальшому в господарській діяльності платника податків в межах оподатковуваних ПДВ операцій. При цьому, в ході позапланової перевірки надано первинні документи, які частково свідчать про використання, зв'язок зазначених операцій із оподатковуваними ПДВ операціями, а інші надані до перевірки документи не пов'язані із операціями, по яких встановлено порушення, що заперечуються та є предметом перевірки, не містять підстав для списання ТМЦ та інформації про оприбуткування нових ТМЦ, отриманих в результаті списання (т. 1, а. с. 85).

За правилами пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 727 цей Порядок розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс) та Митного кодексу України (далі - Митний кодекс) для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів (далі - платники податків) дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 727 визначено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно із підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 727 описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів; у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що акт позапланової перевірки від 30.08.2018 № 13418/14-03/21750952, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідає вимогам, визначеним пунктом 5 розділу ІІ, підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 727, оскільки факти виявлених порушень викладені у розділі 3.1.2.1 цього акту не чітко, не об'єктивно та не повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності.

Крім того, в акті перевірки відсутній перелік первинних документів, наданих до перевірки, які не були взяті до уваги, а також перелік документів, які платник на вимогу контролюючого органу не надав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки чітко не вказані мотиви і підстави, з яких посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що списані товари знімалися з обліку платника податків та не використовувалися в подальшому у господарській діяльності платника в межах оподатковуваних ПДВ операцій, при цьому, мотивація акту перевірки зводиться лише до ненадання платником податків первинних документів.

Встановлено, що на підтвердження свої правової позиції ТзОВ «Агротехніка» подало разом з позовною заявою значний перелік первинних документів (зокрема, копії актів списання товарів, оприбуткування надлишків товарів, актів зачистки, накладних, митних декларацій, реєстрів товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур, актів-розрахунків, розпоряджень, довідок, аналізних карток тощо) (т. 1, а. с. 88-250, т. 2, а. с. 1-250, т. 3, а. с. 1-211), ці первинні документи відповідають встановленим вимогам, відсутні обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності.

Проте, в порушення вимог Порядку № 727, в акті перевірки відсутній перелік документів, поданих платником до перевірки, як і не наведені мотиви їх неприйняття.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було надано додаткові пояснення з додатком у вигляді таблиці, у якій по 176 виявлених перевіркою фактах порушень, вказаних у таблиці акту перевірки, зазначено обґрунтування щодо відсутності у його діях порушень з покликанням на первинні документи (т. 1, а. с. 3-30).

З пояснень до вказаної таблиці вбачається, що основними видами діяльності позивача у період, що перевірявся, було виготовлення готових кормів для тварин та птиці, складське зберігання зерна, оптова торгівля зерном, переробка олійних культур та реалізація продуктів їх переробки. Виникнення природних втрат сільськогосподарської сировини при провадженні господарської діяльності є неминучим і допускається відповідними нормативними актами. Відповідні втрати виникають у підприємства при транспортуванні сировини, її доробці, зберіганні та переробці та інших технологічних процесах. Крім цього, при списанні, що здійснюється за результатами доробки (сушіння, очистки) сировини, тобто покращення її якісних показників, мають місце не втрати сільськогосподарської сировини, а зменшення її кількісних показників за рахунок видалення надлишкової вологи та/або смітної домішки, а зменшення показника ваги в результаті видалення вологи чи сміття не можна класифікувати як операцію, що підлягає оподаткуванню ПДВ (т. 4, а. с. 1-2).

В поданій до суду таблиці виявлених порушень представники відповідача виклали власні пояснення щодо неналежного обґрунтування позивачем у поданій ним таблиці (т. 4, а. с. 70-126), але зміст цих пояснень полягає в основному у тому, що у позивача відсутні необхідні первинні документи (про втрату зерна, фактичне оприбуткування, зважування, псування тощо).

При цьому, суд зауважує, що саме під час проведення як планової, так і позапланової перевірки позивача на відповідача було покладено обов'язок ретельно дослідити господарські операції, при здійсненні яких були виявлені порушення, та чітко викласти в акті перевірки зміст таких порушень із зазначенням первинних документів, чого у даному випадку при проведенні перевірки належним чином зроблено не було.

Колегія суддів наголошує, що товарами, які списувалися з обліку позивачем, є зернові, олійні культури та продукти їх переробки, частина з цих товарів використовується позивачем для виготовлення готової продукції, яка при її реалізації оподатковується ПДВ. Крім цього, вказані товари в силу своїх фізичних характеристик мають властивість змінюватикількісні та якісні параметри в процесі їх транспортування, зберігання, обробки, тобто піддаються природньому убутку.

В доводах апеляційної скарги відповідачем не спростовано того факту, щоперевіряючими під час перевірки не проводився аналіз даних щодо того, у яких межах здійснювалося списання товарів, та чи включалася вартість таких товарів до вартості готової продукції. При складанні акту перевірки контролюючим органом було вибірково використано наявні у Позивача документи щодо списання ТМЦ.

Виникнення природних втрат сільськогосподарської сировини при провадженні господарської діяльності є неминучим і допускається відповідними нормативними актами.

Відповідні втрати виникають у підприємства при транспортуванні сировини, її доробці, зберіганні та переробці та інших технологічних процесах. Крім цього, при списанні, що здійснюється за результатами доробки (сушіння, очистки) сировини, тобто покращення її якісних показників, мають місце не втрати сільськогосподарської сировини, а зменшення її кількісних показників за рахунок видалення надлишкової вологи та/або смітної домішки, а зменшення показника ваги в результаті видалення вологи чи сміття не можна класифікувати як операцію, що підлягає оподаткуванню ПДВ.

Окрім того, позивачем для перевірки та до матеріалів справи було долучено Акти оприбуткування товарів (фуз, відходи), що утворилися в результаті природної зміни характеристик відповідної продукції. Вказані акти оприбуткування містять відомості про кількість та вартість оприбуткованих ТМЦ та підписи відповідальних осіб. Крім цього, оприбуткування відходів ТМЦ було відображено в регістрах бухгалтерського обліку, які досліджувалися перевіряючими.

З огляду на викладене, можна прийти до висновку, що природний убуток товарів безпосередньо пов'язаний з господарською діяльністю позивача, оскільки йдеться про товарні втрати, обумовлені природними процесами, що викликають зміну (зменшення) кількості товару при збереженні його якості.

Також суд звертає увагу на те, що, як вбачається з актів планової та позапланової перевірок, факт правомірності списання позивачем ТМЦ та віднесення вартості списаних ТМЦ до витрат операційної діяльності (валових витрат) позивача перевіряючими не заперечувався та не ставився під сумнів.

При цьому, формування платником податків таких витрат безпосередньо впливає на визначення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємства.

Зокрема, неправомірне (без достатніх правових підстав) віднесення платником податку вартості списаних ТМЦ до валових витрат неминуче тягне за собою заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Однак, в розділі 3.1.1 «Податок на прибуток» Акту позапланової перевірки від 30.08.2018 р. не встановлено жодних порушень внаслідок списання ТМЦ. Відтак, даний факт є свідченням того, що позивач не допускав жодних порушень при здійсненні спірних списань ТМЦ.

Кожне списання ТМЦ позивачем підтверджено відповідними первинними документами та обґрунтовано у Таблиці, яка долучалася до додаткових пояснень.

Із досліджених судом першої інстанції, первинних документів вбачається, що списання товару здійснювалося в межах норм природного убутку товарів, передбаченого відповідними нормативними документами: Постановою № 15 від 20.03.1986 р. «Про затвердження норм природних убутків мінеральних добрив при зберіганні і перевезенні автомобільним і залізничним транспортом», Правилами видачі вантажів, затверджених Міністерством транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, Нормами природного убутку окремих видів вантажів при перевезеннях автомобільним транспортом, затвердженими Постановою Держпостачу СРСР від 02.06.1986 р. № 63, Постановою № 4 від 07.01.1986 р. «Про затвердження норм природного убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав'яних, штучно висушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СССР» тощо.

Враховуючи вищевикладене, твердження апелянта про списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої сільськогосподарської продукції, понад норми природного убутку, є безпідставним та не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення від 13.09.2018 № , № , № є протиправними, а відтак їх було вірно скасовано судом першої інстанції.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановлено, що відповідно до Попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 13800,00 грн., що підтверджується копією Договору б/н від 11.02.2019 р., додатку № 1 до Договору б/н від 11.02.2019 р., рахунку Адвокатського об'єднання «АФК» № 40 від 12.02.2019 р., Актом прийому-здачі виконаних робіт від 12.02.2019 р. та банківською випискою про оплату витрат на професійну допомогу.

Відтак, з Головного управлінням ДФС у Волинській області слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13800,00 гривень.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в справі № 0340/1891/18 - без змін.

Стягнути з Головного управлінням ДФС у Волинській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» () суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13800 (тринадцять тисяч вісімсот) гривень.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року.