Справа № 815/2548/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2548/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Осіпова Ю.В.

за участю секретаря - Гошуренко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі по тексту - Подільське об'єднане УПФУ Одеської області, відповідач) в якому позивач просить:

визнати неправомірними дії Подільського об'єднаного УПФУ Одеської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку зі зміною частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов'язати Подільське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2, пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.10.2017 року по теперішній час з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що як особа, яка є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії, має право на перерахування пенсії по інвалідності, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до положень частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що він є військовослужбовцем (в розумінні статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, пенсія по інвалідності має бути виплачена з розрахунку п п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року - як це і гарантовано мені нормою частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1.

Перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 01.10.2017 р. відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", сума пенсії після перерахунку склала 4138,20 грн., де: мінімальний розмір пенсії особам з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС І групи - 2613,60 грн. (180% прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян, збільшеного на 79,00 грн.), підвищення інваліду війни 1 групи - 726,00 грн. (50% прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян, збільшеного на 79,00 грн.), додаткова пенсія особам з інвалідністю І групи внаслідок ЧК - 474,50 грн., щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни 1 групи - 70,00 грн., державна адресна допомога - 254,10 грн.

28 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського об'єднаного УПФУ Одеської області з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Рішення №27/Д-2 від 02.04.2018 року Подільського об'єднаного УПФУ Одеської області було відмовлено в перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із відмовою в перерахунку пенсії, посилаючись на необґрунтованість рішення Управління, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яка призвела до інвалідності, позивач дійсну строкову службу не проходив, а тому відсутні підстави для здійснення останньому перерахунку пенсії з урахуванням приписів статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Частиною сьомою статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Так, статтею 10 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 березня 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-XII) встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно до примітки до статті 10 Закону № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що стаття 59 має назву "Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи", отже, її положеннями врегульовано порядок призначення пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС саме під час проходження військової служби.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, приписи статті 59 Закону №796-XII не врегульовують питання пенсійного забезпечення всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок чого стали інвалідами, а визначає право на пенсію певної категорії військовослужбовців, які проходили дійсну строкову службу, приймаючи участь у ліквідації наслідків ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, і стали інвалідами.

Пункт 9-1 Порядку № 1210 повністю повторює зміст ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з встановленням механізму обчислення пенсії за відповідною формулою.

Отже, п.9-1 Порядку № 1210 встановлено механізм обчислення пенсії особам, які мають право на таке обчислення на підставі ст. 59 Закону № 796-XII, тобто особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.

Оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не будучи військовослужбовцем під час проходження дійсної строкової служби, суд дійшов висновку, що частина третя статті 59 Закону та п. 9-1 Порядку № 1210 не поширюється на правовідносини, пов'язані з призначенням/перерахунком його пенсії.

Позивачем надано до суду архівну довідку Міністерства оборони України №726 від 28.10.2008 року, згідно якої позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 02.05.1986 року по 14.06.1986 року (а/с. 19).

Апеляційним судом встановлено, що позивач брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, проте, він не надав суду жодного доказу, який б підтверджував, що він проходив строкову військову службу в цей період.

Тобто, позивач приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби.

Таким чином, позивач не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження дійсної строкової служби.

За таких обставин, у відповідача відсутні підстави для встановлення позивачу розміру пенсії відповідно статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Крім того, судапеляційної інстанції звертає увагу, що подана заява позивача від 28.03.2018 р. за вхід. №27/Д-2 взагалі не містить вимог щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку зі зміною частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже вимога щодо визнання неправомірними дій Подільського об'єднаного УПФУ Одеської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку зі зміною частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату, пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.10.2017 року по теперішній час з урахуванням вже виплачених сум задоволенню не підлягають.

Таку ж правову позицію висловлює Верховний Суд у своїй постанові від 11.12.2018 р. справа № 822/1346/18 та ухвала від 08.05.2018 року по справі №820/1148/18.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Осіпов Ю.В.