Справа № 308/7593/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/461/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сілкіної-Яценко Євгенії Олексіївни на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2018 року у справі № 308/7593/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління протидії митним порушенням Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

суддя в 1-й інстанції - Данко В.Й.,

час ухвалення рішення - 12.09.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 12.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління протидії митним порушенням Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0573/30500/17 від 26 квітня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, звільнивши його від адміністративної відповідальності.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сілкіна-Яценко Є.О. оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач звертався до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення злочину, в якій просив внести відомості до ЄРДР відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України та визнати його потерпілим, оскільки вказані особи протиправно заволодіти його транспортним засобом, що, відповідно, унеможливило вивезення цього транспортного засобу за межі митної території України. Крім того, правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, оскільки таке правопорушення розпочалося з моменту невивезення автомобіля за межі митної території України, тобто 02 листопада 2015 року, а моментом закінчення є факт непереборної сили, а саме: привласнення автомобіля подружжям Петрунько на початку грудня 2015 року. Крім того, позивача не було повідомлено про розгляд його справи за протоколом про порушення митних правил №0573/30500/17 від 27 березня 2017 року, а дізнався він про притягнення до адмінстративної відповідальності за порушення митних правил у липні 2017 року з постанови Великоберезнянського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу у розмірі 8500,00 грн. Таким чином, оскаржувана постанова винесена без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, зокрема, при розгляді справи представником Закарпатської митниці ДФС не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача (апелянта) - адвокат Сілкіна-Яценко Є.О. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, справу розглянути без участі представника Закарпатської митниці ДФС, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 березня 2017 року під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС встановлено, що 28 жовтня 2015 року о 22 год. 51 хв. ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через митний пост «Малий Березний» Закарпатської митниці ДФС транспортний засіб марки «CHRYSLER», модель «VOYAGER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Чехія), кузов номер НОМЕР_2, без письмового декларування та сплати усіх митних платежів.

Цей транспортний засіб був ввезений для особистого користування з метою транзиту за спрощеною формою митного контролю "зелений коридор" через митний пост «Малий Березний» Закарпатської митниці ДФС на митну територію України відповідно до ч.1 ст.381 МК України.

Станом на 27 березня 2017 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений.

Позивач у присутності двох свідків від надання пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення автомобіля відмовився, покликаючись на ст.63 Конституції України, що зафіксовано у відповідних поясненнях від 27 березня 2017 року.

За цим фактом старший державний інспектор Закарпатської ДФС склав протокол про порушення митних правил №№0573/30500/17 від 27 березня 2017 року.

Листом №07.70.20.3-1.20/2713 від 30 березня 2017 року Закарпатська митниця надіслала на адресу ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №3573/30500/17 від 27 березня 2017 року та повідомила, що розгляд його справи за вказаним протоколом за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відбудеться 26 квітня 2017 року о 11 год. 00 хв.

Вказаний лист отримано позивачем 01 квітня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

26 квітня 2017 року на підставі протоколу про порушення митних правил №3573/30500/17 від 27 березня 2017 року в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС Ясеневич М.М. виніс постанову у справі про порушення митних правил №3573/30500/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень встановлених чинним законодавством України, факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем жодними доказами. Крім того, вчинене позивачем порушення митних правил є триваючим, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ст.95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Ст.470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Ч.3 ст.470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Ч.1 ст.494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2015 року о 22 год. 51 хв. ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через митний пост «Малий Березний» Закарпатської митниці ДФС транспортний засіб марки «CHRYSLER», модель «VOYAGER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, кузов номер НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Чехія), без письмового декларування та сплати усіх митних платежів.

Станом на 27 березня 2017 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили у відповідності до вимог ст.460 МК України позивач не надав.

Відповідно до ст.95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Ч.1 ст.460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Вказана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими, зокрема, є протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Судом встановлено, що доказів вивезення транспортного засобу за межі митної території України, чи неможливості його доставки до митного органу ОСОБА_1 не надав, як і не надав жодних доказів про повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України, і судом таких не здобуто.

Крім того, позивач до митного органу із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб до завершення строку тимчасового ввезення не звертався.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно відхилені як безпідставні покликання позивача, як на обставину протиправних дій третіх осіб, на той факт, що на початку грудня 2015 року громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом обману і зловживання довірою заволоділи відповідним транспортним засобом, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 був обов'язок вивезти ввезений ним 28 жовтня 2015 з метою транзиту транспортний засіб марки «CHRYSLER», модель «VOYAGER реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Чехія), кузов номер НОМЕР_2, за межі митної території України в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС до 02 листопада 2015 року включно.

Вказаний факт позивачем не заперечується.

Із заяви про вчинення злочину вбачається, що зі слів ОСОБА_1 заволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою цим транспортним засобом мало місце на початку грудня 2015 року, тобто після спливу граничного терміну вивезення вказаного автомобіля за межі митної території України.

Інших доказів, які б підтверджували поважність причин неможливості вивезти з митної території України транспортний засіб марки «CHRYSLER», модель «VOYAGER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Чехія), кузов номер НОМЕР_2 у встановлені МК України строки, ні під час складання протоколу про порушення митних правил, ні під час розгляду справи про порушення митних правил, ОСОБА_1 не надав.

Також колегія суддів не приймає до уваги покликання позивача на те, він належним не був повідомлений про час і місце розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності та складення постанови у справі про порушення митних правил №0573/30500/17 від 26 квітня 2017 року, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

У кожному випадку виявлення факту порушення митних правил, посадова особа передбачена ст.359 Кодексу, яка виявила дане правопорушення, зобов'язана скласти протокол про порушення митних правил за формою, затвердженою наказом ДМС України.

Відповідно до ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Крім того, ч.1 ст.494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснених митних формальностей відповідно до баз даних АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС 27 березня 2017 року виявлено факт порушення ОСОБА_1 термінів транзитного переміщення відповідного автомобіля, позивач у присутності двох свідків від надання пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення автомобіля відмовився, покликаючись на ст.63 Конституції України.

Згідно з ч.3 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Листом №07.70.20.3-1.20/2713 від 30 березня 2017 року Закарпатська митниця надіслала на адресу ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №3573/30500/17 від 27 березня 2017 року та повідомила, що розгляд його справи за вказаним протоколом за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відбудеться 26 квітня 2017 року о 11 год. 00 хв. за адресою: м.Ужгород, вул.Собранецька, 220, Закарпатська митниця ДФС.

Вказаний лист отримано позивачем 01 квітня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, від ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС не надходило жодних повідомлень про неможливість прибути за викликом, а також не надходило жодних клопотань про перенесення розгляду справи про порушення митних правил №3573/30500/17.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що підстави стверджувати про недотримання процедури розгляду справи про порушення митних правил №3573/30500/17 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Крім того, колегія суддів відхиляє як безпідставні покликання апелянта на те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст вказаної норми не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо невивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що факт перевищення ОСОБА_1 встановленого МК України строку доставки до митного органу транспортного засобу марки «CHRYSLER», модель «VOYAGER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Чехія), кузов номер НОМЕР_2 відповідач виявив 27 березня 2017 року.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом не встановлено, тому саме з вказаної дати необхідно починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2017 року, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вчинення ОСОБА_1 правопорушення, Закарпатська митниця прийняла постанову у справі про порушення митних правил №0573/30500/17, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сілкіної-Яценко Євгенії Олексіївни залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2018 року у справі № 308/7593/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 20 лютого 2019 року.