Справа № 264/4282/18
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4282/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М., за участю секретаря Конівченко Ю.А, розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказав, що 21 липня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 21 липня 2018 року о 18.50 годині він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Карпінського в напрямку пр. Нікопольського в Кальміуському районі м. Маріуполя, не був пристебнутий ременем безпеки під час керування та розмовляв по мобільному телефону. Із постановою не згоден і просить її скасувати.

В обґрунтування позову зазначив, що він дійсно керував транспортним засобом при зазначених у постанові обставинах, проте Правила дорожнього руху не порушував, по телефону не розмовляв, а ремінь безпеки відстебнув вже після зупинки його патрульними поліцейськими. При розгляді справи і винесенні постанови йому не дали написати письмові пояснення по суті справи, копію постанови не вручили, а доказів вчинення ним правопорушень не надали. Вважає, що інспектор упереджено та не обєктивно поставився до зясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився, просив проводити розгляд справи без його присутності, вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про законність своїх дій як інспектора патрульної поліції. Просив провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Крім письмових заперечень, в якості доказу також надав відеозапис з відео реєстратора та з нагрудних камер.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не зявилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 21 липня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР№ 079344 інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.5 ст. 121 КпАП України, зокрема за те, що він 21 липня 2018 року о 18.50 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул. Карпінського в напрямку пр. Нікопольського в Кальміуському районі м.Маріуполя, не був пристебнутий ременем безпеки під час керування та користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.п. 2.3.в, 2.9.д ПДР України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у розмові по мобільному телефону під час руху автомобіля, а також у тому, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначених у оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень у виді порушень п. 2.9.д та п. 2.3.в Правил Дорожнього Руху України.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеореєстратори.

До суду відповідачем надано оптичний диск, з відеозаписів якого вбачається, що автомобіль позивача було зупинено на вул. Карпінського в м. Маріуполі. На відео безпосередньо не зафіксовано, що позивач розмовляв по телефону в момент руху авто. На питання поліцейського позивач пояснив, що йому дійсно подзвонили на мобільний телефон о 18.48 год., проте він на дзвінок не відповів. Інших доказів порушення позивачем ПДР суду не надано. Також не зафіксовано і факт того, що позивач під час руху не був пристебнутий ременем безпеки. Коли до водія підійшов поліцейський, водій вже не був пристебнутий, проте пояснив, що відстебнув ремінь вже після зупинки. Відповідачем вказаний факт не спростований.

Таким чином, твердження відповідача про порушення ОСОБА_1 ПДР, не підтверджено належними та допустимими доказами. На представленому відповідачем відеозапису відсутній факт розмови водія по телефону під час руху автомобілю, як і факт керування авто з не пристебнутим ременем безпеки.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст. 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, постанова підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серії ВР № 079344 від 21 липня 2018 року, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч.2 ст.122 КпАП України скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого адміністративного апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко