Справа № 200/1645/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

22 лютого 2019 р. Справа №200/1645/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про стягнення грошового забезпечення з урахуванням індексу інфляції та втрати частини заробітку у зв'язку з затримкою його виплати, визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Внутрішніх справ, в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 21.11.2009 року по момент винесення рішення;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму індексації невиплаченого грошового забезпечення за період з 21.11.2008 року по момент винесення рішення по справі, та компенсацію у зв'язку з втратою частини заробітку через затримку розрахунку;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 000, 00 грн. (мільйон гривень).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі № 200/1645/19-а адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 11 141,80 грн., обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення із даною позовною заявою до суду або визнання поважними причини пропуску звернення до суду з відповідними доказами.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху від 04 лютого 2019 року отримана позивачем 06.02.2019 року особисто.

18 лютого 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, позивачем надано клопотання на виконання ухвали суду від 04.02.2019 року, в обґрунтування якого зазначено, що зазначені позивачем позовні вимоги пов'язані саме з поновленням на роботі та стягненням заробітної плати, та звільненні від сплати судового збору, як і вимога про стягнення на користь моральної шкоди яка хоч і є як зазначено в ухвалі вимогою майнового характеру, але є також вимогою пов'язаною саме з поновленням на роботі, та стягненням заробітної плати, та в такому разі позивач звільнений від сплати судового збору. Щодо обґрунтованого клопотання про поновлення порушеного строку для звернення до суду із даною позовною заявою зазначив, що звертаючись з даним позовом він звільнений від сплати судового збору, та необмежений будь-яким строком, адже рішення не виконано на даний момент саме з вини відповідача.

Дослідивши заявлене клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до статті 160 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Водночас, згідно із статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В свою чергу питання, пов'язані із здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень врегульовані, зокрема, статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред'явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз згаданих вище норм права свідчить, що позов, який направлений на контроль за виконанням судових рішень, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій суб'єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов'язані з належним виконання судового рішення. Водночас, суб'єкта владних повноважень не можна зобов'язати виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки в такому випадку будуть порушені процесуальні норми КАС України.

Отже, в разі протиправності, на думку позивача, вчинених відповідачем - суб'єктом владних повноважень рішень, дій чи бездіяльності на виконання рішення адміністративного суду, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву в порядку статті 383 КАС України, а не новий адміністративний позов із вимогами про виконання попереднього судового рішення.

При цьому, як було зазначено судом в ухвалі суду від 04 лютого 2019 року, 26 жовтня 2015 року, Донецьким окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 10 грудня 2013 року у справі № 2-а-37062/08/0570 видано два виконавчі листи, а саме: про поновлення рядового міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ та у складі курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ з 21 листопада 2008 року та про стягнення з Харківського національного університету внутрішніх справ () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 21 листопада 2008 року по 20 листопада 2009 року в розмірі 3 918 (три тисячі дев'ятсот вісімнадцять) грн. 11 коп.

Докази звернення позивача до виконавчої служби з виконавчими листами з метою примусового виконання вищезазначеного рішення суду, позивачем до суду не надано, як і не надано доказів звернення позивача до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

У зв'язку з чим, суд не приймає доводи позивача, що він не обмежений будь-яким строком, оскільки рішення не виконано з вини відповідача.

Окрім того, суд зазначає, що позивач у своєму клопотанні посилається на те, що вимога про стягнення на його користь моральної шкоди є також вимогою пов'язаною саме з поновленням на роботі, та стягненням заробітної плати, та в такому разі позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15-ц, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки відшкодування моральної шкоди визначено сумою грошових коштів. Заявлена позивачем вимога про відшкодування моральної шкоди виражена у грошовому вимірі - у розмірі 1 000 000,00 грн., а тому є майновою вимогою.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.11.2018 року по справа № 761/11472/15-ц, провадження № 61-23674св18, моральна шкода є вимогою майнового характеру, а отже ставка судового збору, на підставі пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищезазначене, суд не приймає доводи позивача, що стягнення на його користь моральної шкоди є вимогою пов'язаною саме з поновленням на роботі, та стягненням заробітної плати, та позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу без розгляду.

Згідно частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Внутрішніх справ про стягнення грошового забезпечення з урахуванням індексу інфляції та втрати частини заробітку у зв'язку з затримкою його виплати, визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди - повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кочанова П.В.