Справа № 160/7717/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Справа № 160/7717/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «СУХА БАЛКА»
до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-
17.10.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» до Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України від 10.04.2018 року №1508/6/99-99-12-02-03-15/ІПК «Про плату за землю».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з запитом про отримання індивідуальної податкової консультації щодо правильності обчислення плати за землю, у вигляді орендної плати, відповідачем було надано податкову консультацію, відповідно до якої вказано, що відсутні підстави для застосування позивачем положень п.284,4 ст.284 ПК України для обчислення податкових зобовязань з плати в частині орендованих земельних ділянок. Позивач вважає, що надана відповідачем податкова консультація є протиправною, оскільки суперечить нормам чинного законодавства та порушує права та законні інтереси позивача, у звязку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
22.10.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
21.12.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, продовжено процесуальний строк для проведення підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання.
23.01.2019 року у підготовчому судовому засіданні було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
19.02.2019 року сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не зявились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Отже, судом вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Судова кореспонденція направлялась відповідачу засобами поштового звязку та була отримана ним, про що свідчать поштові повідомлення долученні до матеріалів справи. Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову не надав.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» зверталось до Державної фіскальної служби України із запитом №61.6/567 від 01.03.2018 року про отримання індивідуальної податкової інформації щодо правильності обчислення плати за землю, у вигляді орендної плати, з наступного питання:
1) Чи має право ПрАТ «СУХА БАЛКА» з 01.01.2018 року при розрахунку орендної плати, як плати за землю, застосовувати ставку у розмірі 25 % до орендної плати за земельні ділянки гірничодобувного підприємства, яка є складовою плати за землю?
У відповідь на даний запит Державною фіскальною службою України було надано індивідуальну податкову консультацію від 10.04.2018 року №1508/6/99-99-12-02-03-15/ІПК «Про плату за землю», в якій зазначено, що порядок обчислення податкових зобовязань з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст.288 Кодексу) не передбачає застосування розміру (ставок) такої орендної плати меншою ніж ставки земельного податку. Таким чином, до укладення Товариством додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок державної та комунальної власності не вбачається підстав для застосування положень п.284.4 ст.284 Кодексу для обчислення податкових зобовязань з плати в частині орендованих земельних ділянок.
Позивач не погоджується із вказаною податковою консультацією та вважає її такою, що суперечить вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Згідно з пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Пунктом 53.2 статті 52 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Законом, що визначає правові та організаційні засади проведення гірничих робіт, забезпечення протиаварійного захисту гірничих підприємств, установ та організацій є Закон України від 06.10.1999 року № 1127-ХІУ «Гірничий закон України», статтею 1 якого, зокрема, визначено:
гірнича (гірничодобувна) промисловість - комплекс галузей важкої промисловості з розвідування родовищ корисних копалин, їх видобутку з надр землі та збагачення;
гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об'єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).
Відповідно до пункту 14.1.37 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність гірничого підприємства з видобування корисних копалин для цілей розділу IX цього Кодексу - діяльність гірничого підприємства, яка охоплює процеси добування та первинної переробки корисних копалин.
Судом встановлено, що основним видом діяльності ПрАТ «СУХА БАЛКА» є добування корисних копалин, а саме залізної руди, що здійснюється на підставі спеціальних дозволів на користування надрами №592 від 05.08.1996 року та №599 від 06.08.1996 року, у звязку з чим позивач є гірничодобувним підприємством.
Пунктом 14.1.74 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення: земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Землі промисловості можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку державних норм і проектної документації, а відведення земельних ділянок здійснюється з урахуванням черговості їх освоєння.
Надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.
Відповідно до статті 18 Кодексу України про надра надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів. ОСОБА_2 народних депутатів при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра.
Таким чином, землі, які використовує позивач (у тому числі на підставі укладених договорів оренди) для видобування корисних копалин та розробки корисних копалин (промислової або ж дослідно-промислової) є землями гірничодобувного підприємства.
Відповідно до пп. 14.1.147. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.
Статті 274 та 277 Податкового кодексу України внормовують ставки нарахування плати за землю.
Згідно статті 274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).
Відповідно до статті 277 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Згідно підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може буди меншою за розмір земельного податку, для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.
Норми чинного законодавства не містять прямого припису про обовязковість зміни умов договору оренди землі в частині розміру орендної плати в разі зміни ставок земельного податку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що гірничодобувне підприємство повинно застосовувати ставку у розмірі 25 % до орендної плати за земельні ділянки гірничодобувного підприємства, яка є складовою плати за землю.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1762,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №4 від 16.10.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягають стягненню в сумі 1762,00 грн.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 10.04.2018 року №1508/6/99-99-12-02-03-15/ІПК «Про плату за землю».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3