Справа № 760/11373/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача- Христенка О.Я.

представника позивача- Кочина С.С.

представника відповідача- Дем»янчука Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буківської сільської ради Сквирського р-ну Київської області, 3-і особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень та зобов»язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення № 7.2, прийнятого Буківською сільською радою Сквирського р-ну Київської області на 9 сесії 7 скликання від 29 липня 2016 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення № 7.3, прийняте Буківською сільською радою Сквирського р-ну Київської області на 9 сесії 7 скликання від 29 липня 2016 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення № 5.1, прийняте Буківською сільською радою Сквирського р-ну Київської області на 11 сесії 7 скликання від 05 жовтня 2016 року;

-зобов'язати Буківську сільську раду повторно розглянути заяву від 04 липня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 Сквирського р-ну Київської області для ведення ОСГ орієнтовною площею 0,22 га.

Посилається в позові на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 квітня 2016 року, укладеного з ОСОБА_2, він набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 який розташований на земельній ділянці площею 0, 25 га, яка перебуває у комунальній власності, з кадастровим номером НОМЕР_1.

Крім того, ОСОБА_2 мала в користуванні за цією ж адресою земельну ділянку розміром 0,2175 га. з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

10 червня 2016 року він звернувся до Буківської сільської ради з заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проектну землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0, 25 га та ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0, 22 га, що знаходиться за тією ж адресою.

Дана заява була розглянута 13 червня 2016 року на 8 сесії 7 скликання Буківської сільської ради, за результатами розгляду якої було вирішено надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 25 га за рахунок земель жилої та громадської забудови, розташованої за адресою АДРЕСА_1

04 липня 2016 року він та 3-я особа ОСОБА_2 звернулися з заявою до сільської ради, в якій він просив надати йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0, 22 га, яка примикає до земельної ділянки, на якій розміщено придбаний ним житловий будинок, а ОСОБА_2 просила припинити її право користування даною земельною ділянкою та передати дану земельну ділянку йому.

Пунктами 7.2 та 7.3 рішення 09 сесії 07 скликання від 29 липня 2016 року Буківської сільської ради прийнято рішення припинити право користування ОСОБА_2 земельною ділянкою комунальної власності площею 0, 2179га та відхилена її заява про передачу земельної ділянки йому.

Прийнято рішення передати земельну ділянку відповідно до вимог Закону Укаїни» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Його заява про передачу земельної ділянки була відхилена з тих підстав, що земельна ділянка є комунальною власністю і буде передана відповідно до вимог Закону Укаїни» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В той же час, рішенням Буківської сільської ради за № 5.1 від 05 жовтня 2016 року учаснику АТО ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в власність орієнтовною площею 0,22 га за рахунок земель комунальної власності розташованої по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Вважає дані рішення незаконними та протиправними, оскільки попередній землекористувач не заперечував проти передачі спірної земельної ділянки у власність йому, він почав виготовляти проект землеустрою за власні кошти.

Крім того, як громадянин України він не використав своє право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки по кожному виду використання, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визначає першочергового права учасникам бойових дій на забезпечення земельними ділянками.

Вважає також, що рішення № 7.3 від 29 липня 2016 року суперечить вимогам ст.118 ЗК України та п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки відмовляючи в задоволенні його заяви сільська рада вийшла за межі виключного переліку підстав для відмови в наданні дозволу на приватизацію, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України.

Крім того, учасник АТО ОСОБА_3 заяви на виділення йому земельної ділянки не подавав, а тому не мав права на її отримання.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що рішенням Буківської сільської ради Сквирського району Київської області за № 10.4 від 15 червня 2016 року позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Обставини прийняття інших рішень щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0, 22 га, яка примикає до земельної ділянки, на якій розміщено придбаний ним житловий будинок, підтвердив.

Зазначив також, що 22 лютого 2016 року Буківська сільська рада прийняла рішення № 05-05-07 про першочергове забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками.

21 липня 2016 року ОСОБА_3, як учасник АТО, звернувся до сесії Буківської сільської ради з заявою про надання йому у власність земельної ділянки.

Рішенням від 29 липня 2016 року він був поставлений на облік для першочергового забезпечення земельною ділянкою

29 серпня 2016 року дружина ОСОБА_3 в інтересах останнього, оскільки сам ОСОБА_3 знаходився в зоні проведення антитерористичної операції, звернулася до сесії Буківської сільської ради з заявою, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1.

Рішенням Буківської сільської ради за № 5.1 від 05 жовтня 2016 року дана заява була задоволена.

Вважає дії сільської ради правомірними і просить у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні 28 серпня 2018 року позов підтримала.

В подальшому 3-і особи в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд до відома не ставили.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користуванні тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Судом встановлено, що 21 квітня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між позивачем та третьою особою ОСОБА_2, позивач набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 який розташований на земельній ділянці площею 0, 25 га.

10 червня 2016 року позивач звернувся до сесії Буківської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку проектну землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0, 25 га та ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0, 22 га, що знаходиться за тією ж адресою.

Зазначена заява була розглянута 13 червня 2016 року на 8 сесії 7 скликання Буківської сільської ради, за результатами розгляду якої було вирішено надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 25 га за рахунок земель жилої та громадської забудови, розташований за адресою АДРЕСА_1

/ а.с. 20; 178 - 180 /

04 липня 2016 року позивач звернувся до сесії Буківської сільської ради з заявою про надання йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0, 22 га, яка примикає до земельної ділянки, на якій розміщено його житловий будинок і яка знаходилася у користуванні колишнього власника будинку ОСОБА_2

В цей же день 3-я ооба ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про припинення її права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0, 22 га з добровільною відмовою на користь позивача.

За результатами розгляду заяв позивача та 3-ї особи ОСОБА_2 рішенням №7.2 11 сесії 7 скликання Буківської сільської ради Сквирського району Київської області було припинено право користування ОСОБА_2 земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 0,2179 га за адресою: АДРЕСА_1.

Заява в частині передачі даної земельної ділянки позивачу відхилена.

Рішенням №7.3 в задоволенні заяви позивача було відмовлено з тих підстав, що земельна ділянка є комунальною власністю та буде надана у власність відповідно до п. 14. ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Буківської сільської ради № 5.1 11 сесії 7 скликання від 05 жовтня 2016 року був наданий дозвіл ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0, 2175 га з кадастровим номером НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства.

/ а.с.17 - 25 /

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Саттею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим Законом та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

За змістом ч.1 ст.22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з п.»б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом ч. ч. 3,6 даної статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У такому клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з рішень Буківської сільської ради № 7.3 та № 7.3 від 29 липня 2016 року позивачу та 3-й особі ОСОБА_2 було відмовлено в передачі спірної земельної ділянки позивачу та її передачу у відповідності до Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п.14 ст.12 даного Закону учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Поняття городництва надано в статтях 22 та 36 ЗК України.

Так, відповідно до п.»а» ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі ст.36 ЗК України земельні ділянки із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду для городництва.

Тобто, аналіз даних норм закону свідчить про те, що надання земельних ділянок під городництво та ведення особистого селянського господарства не є тотожними.

Виходячи з цих обставин, визначених ч.7 ст.118 ЗК України підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та приведених у рішенні Буківської сільської ради підстав для відмови в наданні спірної земельної ділянки позивачу, суд приходить до висновку про обгрунтованість його вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України.

За приписами зазначеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування п.2 рішення № 7.2 та рішення № 7.3 від 29 липня 2016 року Буківської сільської ради та зобов»язання повторно розглянути заяву позивача від 04 липня 2016 року.

Що стосується вимог позивача в частині скасування рішення №5.1 від 05 жовтня 2016 року про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_3,суд виходить з наступного.

Так з даного рішення вбачається, що ОСОБА_3 був наданий дозвіл на розроблення технічної документації спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Як зазначив у судовому засіданні представник відповідача, 22 лютого 2016 року Буківська сільська рада прийняла рішення № 05-05-07 про першочергове забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками.

21 липня 2016 року ОСОБА_3, як учасник АТО, звернувся до сесії Буківської сільської ради з заявою про надання йому у власність земельної ділянки.

Рішенням від 29 липня 2016 року він був поставлений на облік для першочергового забезпечення земельною ділянкою.

Рішення №5.1 від 05 жовтня 2016 року було прийнято на підставі заяви дружини ОСОБА_3, який перебував у зоні бойових дій.

При прийнятті рішення № 05-05-07 від 22 лютого 2016 року сільська рада діяла відповідно до вимог ст.19 Конституції України та ст.ст.7,25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Прийняте рішення ніким з учасників судового розгляду не оскаржується.

Враховуючи викладене вище, чинність рішення №05-05-07 від 22 лютого 2016 року,ту обставину,що3-я особа ОСОБА_3, окрім своєї участі в антитерористичній операції, також є жителем с. Буки, і має таке ж право на отримання земельної ділянки у власність, що і позивач,а також рівне право на розробку проекту землеустрою, подальше затвердження яких відбувається з кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, у відповідача немає підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача.

Враховую викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення №5.1 від 05 жовтня 2016 року

Керуючись ст. ст.19, 144 Конституції України, ст.ст. 22, 36,116, 118, 120-122, 125, 126, 142, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 5, 6, 8-9, 72-77, 243-246, 250-251 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.2 рішення № 7.2 від 29 липня 2016 року, рішення № 7.3 від 29 липня 2016 року Буківської сільської ради Сквирського р-ну Київської області.

Зобов»язати Буківську сільську раду Сквирського р-ну Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 липня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 Сквирського р-ну Київської області для ведення ОСГ орієнтовною площею 0,22 га.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва