Справа № 822/2156/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2156/18

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

13 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стоороні відповідача Державне підприємство "Радгосп "Лісогринівецький" про про визнання рішення недійсним,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стоороні відповідача Державне підприємство "Радгосп "Лісогринівецький" про визнання недійсним рішення Лісогринівецької сільської ради від 29.03.2018 №12 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству «Радгосп «Лісогринівецький» Міністерства аграрної політики та продовольства України».

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року провадження у справі закрито. Роз'яснено, що спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що спір у цій справі відсутній спір про право між сторонами, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінська рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє субєкт владних повноважень, тому позов підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник позивачів апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання повноважного представника не направили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, представника позивачів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, відповідно до рішення №12 від 29.03.2018 36 чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству Радгосп "ЛІСОВОГРИНІВЕЦЬКИЙ" Міністерства аграрної політики та продовольства України", надано дозвіл на проведення інвентаризації та розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належить на праві вічного користування Радгоспу "Лісовогринівецький" () згідно Державного акту на вічне користування землею колгоспами від 28.09.1951 року № 536253, орієнтовною площею 2628,2 га., що розташовані на території села Лісові Гринівці та села Скаржинці Хмельницького району Хмельницької області (т.1 а.с. 11 -12).

Власники земельних ділянок (паїв), серед яких є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, зверталися з листом від 02.04.2018 до голови Лісовогринівецької сільської ради, в якому вказують, що такої вільної земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2628,2 га, на яку надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою ДП радгосп «Лісовогринівецький», сьогодні реально не існує. Вказують, що надавати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою можливо тільки на вільні земельні ділянки. Вважають рішення незаконним і таким, що порушує їх права.

Лісовогринівецькою сільською радою листом від 24.04.2018 за №567 заявникам була надана відповідь, згідно якої рішення було прийнято у межах та спосіб, передбачений чинним законодавством України. Зазначено, зокрема, що оскільки радгосп «Лісовогринівецький» є правонаступником колгоспу «Перемога» та радгоспу лікарських рослин, до нього перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувались підприємства-попередники, в межах відповідно до Державного акту на вічне користування землею колгоспами. В процес інвентаризації не буде включено ті земельні ділянки громадян та юридичних осіб, які перебувають у приватній власності та користуванні (т.1 а.с.44-46).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є власниками земельних ділянок на території Лісовогринівецької сільської ради (за межами населеного пункту) Хмельницького району Хмельницької області, а користувачем землі 2628 га, наданій сільськогосподарській артілі "Перемога" села Лісових Гринівців, вважає себе ДП Радгосп "Лісовогринівецький". Тому спірні правовідносини пов'язані із захистом права власності позивачів, і користуванням ДП Радгосп "Лісовогринівецький".

За таких обставин, суд вважає, що у даній справі спірні правовідносини виникли між учасниками справи (фактично між позивачами і третьою особою) не стільки щодо правомірності оскаржуваного рішення, скільки щодо правомірності набуття права володіння та користування земельною ділянкою третьою особою, тому такий спір стосується речового права третьої особи на спірні земельні ділянки, які вже належать на праві власності позивачам, тому все це вказує на його належність до правовідносин, які вирішуються за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Крім того, публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Досліджуючи позовну заяву, колегія суддів дійшла висновку, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивачів з правомірністю рішенням органу місцевого самоврядування, оскільки, на їх переконання, земельна ділянка, стосовно якої відповідач прийняв рішення, включає земельні ділянки, котрі перебувають у них на праві власності.

Також, позивачі зазначають, що оскаржуваним рішенням відповідача порушується їхнє право власності на земельні ділянки, оскільки позивачі на разі позбавлені можливості реалізувати свої права стосовно належного їм нерухомого майна щодо володіння, користування та розпорядження даним майном.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, оскільки позивачі оспорюють правомірність надання оскаржуваним рішенням іншій особі дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (яка, за твердженням третьої особи, належить їй на праві користування на підставі державного акту на вічне користування землею), частиною якої вони володіють.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 29 травня 2018 року у справі № 495/5913/14-а, від 05 червня 2018 року у справі № 826/13628/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Отже, суд першої інстанції правомірно врахував, що цей спір не є публічно-правовим і тому він має вирішуватися за правилами ЦПК України, оскільки спірні правовідносини пов'язані із захистом права власності позивачів, і користуванням ДП Радгосп "Лісовогринівецький" земельною ділянкою.

Стосовно доводів апелянта про те, що дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, то слід зазначити, що в даному випадку відповідач у справі (Лісовогринівеська сільська рада) та предмет оскарження (рішення від 29.03.208 №12) не змінюють правову природу спірних відносин і не перетворює спір на публічно-правовий, оскільки для визначення підсудності насамперед необхідно з'ясувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулась до суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в суду першої інстанції були правові підстави для застосування ч.1 ст.238 КАС України.

А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 лютого 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.