Справа № 0540/5997/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 р. Справа№0540/5997/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

до відповідача 2: ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в 1995 р. його було звільнено з органів внутрішніх справ та призначено пенсію за вислугою років на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 р. - довічно.

На теперішній він знаходиться на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області що розташований у м. Слов'янськ Донецької області, пенсійна справа №26520.

Згідно інформації ПФУ від 28.05.2008 року, з 01.01.2006 року позивачу виплачувалась до травня пенсія виходячи з наступних складових та розміру грошового забезпечення: посадовий оклад - 1250 грн., оклад за спеціальним званням - 135 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40 % - 554 грн., надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 13 % 162,50 грн., надбавка за особливо важливі завдання - 49 % - 950,11 грн., премія - 30 % - 915,48 грн., всього 3967,09 грн. Додаткова виплата діти війни - 48,10 грн. Основний розмір пенсії становить 88 % від розміру грошового забезпечення, що складало - 3539,14 грн.

Законом України від 23.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» - №900VIIIІ, були внесені зміни до Закону №2262-ХІІ від 09.04.1992р. та закону України «Про Національну поліцію» №580VIII від 02.07.2015р.. а саме: доповнено та змінено ст.43 Закону №2262-Х1І, якою передбачено що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку; доповнено ст.63 Закону №2262-ХІІ частинами 3 та 4 відповідно до чого перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2015 р. №988 та наказом МВС

України від 06.04.2016 р. №260 встановлено розміри грошового забезпечення поліцейських, які є значно більшими від відповідних складових грошового забезпечення колишніх працівників міліції та нинішніх пенсіонерів ОВС.

Відповідно до Постанови КМУ №988 посадовий оклад за посадою з якої позивача було звільнено на пенсію, на 01.01.2016 р. складав - 2500 грн., оклад за спеціальним званням, що відповідає моєму званню на момент звільнення, складав - 1800 грн., також було підвищено відсоток за вислугу років, з 35% до 40%. Тобто відбулася зміна розміру деяких складових грошового забезпечення в бік їх значного зростання.

Таким чином, з 01.01.2016 р. виникли правові підстави для перерахунку позивачу раніше призначеної пенсії.

Але лише 03.02.2017 р., відповідно до Порядку, МВС України листом №1461/05/22-2017 повідомило Пенсійний фонд України про наявність підстав для перерахунку пенсії особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та про готовність уповноважених органів МВС України подати до головних управлінь Пенсійного фонду України адміністративна - територіальних утворень України необхідні відомості для здійснення перерахунку раніше призначений пенсій. Вказаний лист МВС був отриманий ПФУ 08.02.2017 р. (вх.№456/5).

Але до теперішнього часу, сума донарахованої пенсії за 2016 - 2017 р.р. не виплачена, а її перерахунок здійснено з порушеннями вимог діючого законодавства України.

З листа ГУПФ України в Донецькій області №2089-Б-01 від 07.11.2018 р. позивачу стало відомо, що тепер розмір грошового забезпечення для розрахунку його пенсії становить 8752,20 грн. та складається з: посадового окладу 3400 грн.; окладу за військове (спеціальне) звання-2400 грн.; процентної набавки за стаж служби 50% - 2900 грн.; надбавки за умови режимних обмежень 15% - 465 грн.; премія 0,60% -52,20 грн., але при цьому розмір пенсії становить чомусь лише 70% від вказаного вище розміру грошового забезпечення, хоча до травня 2018 року він складав 88 %, а також позивачу нараховується надбавка «Діти війни» - 66,43 грн., загальний розмір пенсії станом на 01.06.2018 року становив 6192,97 грн.

Позивач категорично незгоден з розміром перерахованої пенсії та вказав, що в перерахованій пенсії чомусь не враховано надбавки за особливо важливі завдання - 49 %, премія врахована лише в розмірі 0,60 % заміть 30 %.

Крім того, позивач не погоджується з обмеженням відповідачами (скорочення) розміру пенсії з 88% розміру грошового забезпечення до 70 % починаючи з травня 2018 року.

Просив суд: 1. визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області щодо не зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії надбавки за виконання особливо важливих завдань - 49% та премії - 30%, та зобов'язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Донецькій області виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад - 3400,00грн., оклад за військовим (спеціальним) званням полковник поліції - 2400,00грн., надбавка за стаж служби (50%) - 2900,00грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (49%) - 4263,00 грн., премія (30%) 3888,90грн.; 2. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області в частині не здійснення своєчасного перерахунку та не виплати в повному обсязі пенсії, та зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. №45 «Про затвердження порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції що була дійсною станом на 01.01.2016 р., з урахуванням наступного: посадовий оклад - 3400,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням полковник поліції - 2400,00 грн., надбавка за стаж служби (50%) - 2900,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (49%) - 4263,00 грн., премія (30%) 3888,90 грн.; розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії - 16851,90 грн.; розмір пенсії 88% кошового забезпечення (вислуга років-31) -14829,67 грн., починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру, здійснити виплату нарахованої, але не отриманої внаслідок протиправних дій та бездіяльності цього відповідача пенсії, починаючи з 01.01.2016 р. по 01.01.2018 р., та виплатити недоотриману пенсію внаслідок неврахування відповідних надбавок та виплат з 01.01.2016 р. по дату прийняття рішення судом за цим позовом; 3. зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити виплату нарахованої та не отриманої позивачем з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, на підставі ч.2 ст.4б Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003р., з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою від 25 липня 2018 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 07 серпня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07 серпня 2018 року представник відповідача 2 надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Зазначив, що органи Пенсійного фонду не мають повноважень щодо визначення розміру та складових грошового забезпечення для обчислення (перерахунку) пенсії та здійснюють призначення, перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям на підставі документів що надані уповноваженими структурними підрозділами де особа проходила службу.

Головне управління отримавши в березні 2018 року довідку нового зразка №793 лк від 13.03.2018 року одразу її відпрацювало та зробило позивачу перерахунок та виплату пенсії. Перерахунок пенсії проведено 01 травня 2018 року. Перерахунок пенсії здійснено з 01.01.2016 року, пенсія після проведення перерахунку складає 6192,97 грн.

Стосовно позовної вимоги щодо виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року зазначив, що Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2018 року прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою внесено зміни до законодавства та змінено умови пенсійного забезпечення одержувача пенсії.

Стосовно позовної вимоги щодо нарахування компенсації за несвоєчасну виплату, відповідач 2 вказав, що перерахунок пенсії позивачу був проведений своєчасно, перерахований розмір пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 складає 25515,84 грн. та буде виплачуватись згідно постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року.

Ухвалою від 07 серпня 2018 року розгляд справи було відкладено на 04 вересня 2018 року.

17 серпня 2018 року позивач надав через канцелярію суду відповідь на відзив.

20 серпня 2018 року представник відповідача 1, надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Зокрема зазначив, що такий вид грошового забезпечення як надбавка за виконання особливо важливих завдань, відповідно до діючого законодавства не нараховується та не виплачується. Вказана надбавка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (міліціонерів) (наказ МВС України від 31.12.2017 № 499 скасовано наказом МВС від 31.10.2016 № 1131) і відсутній у поліцейських, тобто не передбачений постановою КМУ від 11.11.2011 №988 та наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, якими

визначено структуру грошового забезпечення поліцейських.

Згідно з ч. 2 п. 5 Порядку № 45 додаткові види грошового забезпечення

(надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Враховуючи те, що постановою Кабінету Міністрів України від

11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (вже чинною на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, тобто на грудень 2015 року як було встановлено першочергово та на 1 січня 2016 року, як визначено постановою КМУ № 103) такий вид грошового забезпечення як надбавка за виконання особливо важливих завдань вже не була передбачена.

З оспорюваної позивачем довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 13.03.2018 № 793лк вбачається, що відомості про щомісячну премію було вказано у розмірі 0,60 %.

Середній розмір щомісячної премії за посадою позивача, що фактично невиплачена за січень 2016 року складає 0,60 %.

З аналізу вищевказаних правових норм та змісту довідки вбачається, що відомості про щомісячну премію розмірі 0,60% було вказано ГУМВС Украйни в Донецькій області відповідно до середнього розміру премії і за посадою позивача, що фактично виплачений за місяць, у якому виникла право на перерахунок пенсії (за січень 2016 року), тобто у відповідності до вимог абзацу 5 частини 1 пункту 5 Порядку № 45.

04 вересня 2018 року суд зупинив провадження по справі до набрання чинності рішення Верховного суду у зразковій справі №802/2196/17-а (Пз/9901/1/18).

05 лютого 2019 року суд поновив провадження у справі.

05 лютого 2018 року розгляд справи призначено на 18 лютого 2019 рік.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.01.2006 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійному фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно витягу з електронної пенсійної справи позивача, пенсію позивачу призначено з 01.01.2006 року в основному розмірі пенсії 88 відсотків від грошового забезпечення - 3491,04 грн. та складалось з сум посадового окладу - 1250 грн., окладу за військове звання - 135 грн., процентної надбавки за вислугу років 40 % - 554 грн., надбавки за оперативно-розшукову діяльність 13 % -162,50 грн., надбавки за особливо важливі завдання 49 % - 950,11 грн., премії 30 % - 915,48 грн., всього 3539,14 грн.

13 березня 2018 року ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області було підготовлено довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 №793пк, яку направлено на адресу до Головного управління ПФУ в Донецькій області для доопрацювання.

Грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу згідно вказаної довідки було встановлено у розмірі 8752,20 грн. та складалося з:

- посадового окладу - 3400,00 грн.;

- окладу за військовим (спеціальним званням) полковник міліції - 2400,00 грн.;

- надбавки за стаж служби (50%) - 2900,00 грн.;

- премії (0,60%) - 52,20 грн.

Основний розмір пенсії встановлено у 70% грошового забезпечення (вислуга років 31) - 6126,54 грн. До основного розміру включено надбавку як діти війни - 66,43 грн.

Позивач не погоджується з розрахунком отриманої пенсії з огляду на зменшення основного розміру пенсії з 88 % на 70 % грошового забезпечення (вислуги років), не включення до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії: надбавки за особливо важливі з завдання - 49 % та зменшення розміру премії з 30 % на 0,60 % звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зробило позивачу перерахунок і виплату пенсії і доплати до неї з 01.01.2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та з 01.01.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб».

При цьому перерахунок пенсії проведено відповідачем виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі за текстом Закон №2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію.

Згідно частини четвертої статті 63 Закон №2262-XII усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «90» замінено цифрами «80», а цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

Таким чином, внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу максимального розміру пенсії з 88 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про необхідність визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшенні ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії до 70 відсотків та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01 січня 2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з застосуванням основного розміру пенсії 88 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

Щодо не включення до складу грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії: надбавки за особливо важливі з завдання - 49 % та зменшення розміру премії з 30 % на 0,60 % суд зазначає про таке.

07.11.2015 набрав чинності Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон України №580-VIII), крім окремих положень, визначених у пункті 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

29.12.2015 набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон України №900-VIII).

Цим Законом статтю 63 Закону України №2262-XII доповнено новою частиною третьою, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Законом України №900-VIII доповнено також пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VIII абзацом другим, відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону України №580-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України №2262-XII.

Кабінет Міністрів України постановою №988 від 11.11.2015 встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади та оклади за спеціальні звання колишніх працівників міліції.

Ця постанова набрала чинності 02.12.2015.

Таким чином, у зв'язку із змінами у грошовому забезпеченні поліцейських, передбаченими Постановою КМУ №988, та враховуючи зазначені положення частини 2 статті 51 Закону України №2262-XII, у колишніх працівників міліції виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ №988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ України.

На виконання вимог ст.94 Закону України №580-VIII та Постанови КМУ №988 Міністерство внутрішніх справ України видало наказ №260, яким затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським).

Пунктом 2 Наказу №260 визначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, а саме - 27.05.2016, та застосовується з дня набрання чинності Законом України №580-VIII, тобто з 07.11.2015.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45).

Згідно з положеннями пунктів 1-3 Порядку №45 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України №2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

На підставі зазначеного у п.1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України державні органи повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки). Головні управління Пенсійний фонд України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійний фонд України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. У разі ліквідації таких органів, установ, організацій чи підприємств довідки видаються правонаступниками.

Відповідно до абзаців першого - шостого п.5 Порядку №45 для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об'єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення зі служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 року для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Абзацом сьомим п.5 Порядку №45 установлено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

У рішенні від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) ЄСПЛ дійшов висновку про те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

До змін в грошовому забезпеченні поліцейських, встановлених Постановою КМУ №988 та наказом №260, чинним законодавством України, а саме Постановою КМУ №1294 та наказом №499, було передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов'язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугою років.

Отже, як свідчать матеріали справи надбавка за виконання особливо важливих завдань 49%, яка була включені позивачу на момент призначення пенсії, на час виникнення у нього права на перерахунок пенсії з 01.01.2016 вже не була встановлена законодавством для поліцейських та не виплачувалась, тому, ця надбавка правомірно не вказані у довідці про розмір грошового забезпечення.

Також, суд не може погодитись із доводами позивача про неправомірність зазначення відповідачем премії у меншому, ніж він отримував розмірі, а саме 0,60 % замість 30 %.

Відповідно до абзацу п'ятого п.5 Порядку перерахунку пенсій інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Згідно з наказом МВС України від 17.02.2017 року №38 «Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських», посада, з якої звільнений зі служби позивач, прирівняна до посади першого заступника начальника відділу поліції (управління/відділу поліції).

З відзиву Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області судом встановлено, що розмір премії (0,60%) у довідці про перерахунок пенсії встановлений згідно з Інформацією про середні розміри премій, що фактично випалчені ща відповідними посадами поліцейських за січень 2016 року (згідно додатку 6 до листа МВС України від 12.03.2018 року №3261/05/22-2018), що відповідає п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністерства України від 13 лютого 2008 року №45 та положенням постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Отже, вказаний відповідачем розмір премії 0,60 % є середнім розміром, що фактично виплачено за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, що узгоджується зі змістом абзацу п'ятого п.5 Порядку перерахунку пенсій, у зв'язку з чим підстав для врахування премії у розмірі 30 %, яку отримував позивач, не має.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у зразковій справі №Пз/9901/1/18 (№802/2196/17-а), які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, статті 13 Закону України №1402-VIII є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, відповідачем правомірно зазначено в довідці №793пк від 13.03.2018 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу, премію у розмірі 0,60 %.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Порядку №45 до повноважень Головного управління Пенсійного фонду у Донецькій області не належить включення тих чи інших видів грошового забезпечення до довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, при цьому на нього покладено обов'язок здійснити перерахунок пенсії, на підставі довідки, виданої уповноваженим органом.

Таким чином, не підлягає задоволенню похідна вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області в частині не здійснення своєчасного перерахунку та не виплати в повному обсязі пенсії, та зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. №45 «Про затвердження порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб».

Щодо позовних вимог в частині здійснення виплати нарахованої але не отриманої внаслідок протиправних дій та бездіяльності Пенсійного фонду пенсії, починаючи з 01.01.2016 р. по 01.01.2018 р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №103, якою внесено зміни до Постанови № 45, а також унормовано порядок виплати суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Слід зазначити, що право визначати умови, порядок та розміри здійснення перерахунку пенсій, призначених за Законом № 2262-ХІІ, надано Кабінету Міністрів України частиною четвертою статтею 63 цього Закону № 2262-ХІІ.

У пункті 2.1 рішення від 26 грудня 2011 року №1-42/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Конституційний Суд України зазначив, що згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98).

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави… Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», заява № 43331/12, п. 26, 27, 28 ухвала від 03 червня 2014 року, зазначив, що перша та найважливіша вимога положення щодо втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мине володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ECHR 2000 XII).

У цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі «Да Консесау Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії» (Da Conceiзгo Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12).

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд зазначає, що Постанова №103 на час проведення перерахунку пенсії позивача була чинною, та підлягала застосуванню відповідачем.

Таким чином відповідач 2, встановивши графік погашення виплати суми перерахованої пенсії, діяв із дотриманням чинного законодавства та у суду відсутні законні підстави для зобов'язання відповідача діяти всупереч таких вимог.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що право особи на перерахунок пенсії законодавець пов'язує з настанням обставин, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних осіб.

Разом з тим, за законодавчо визначеною процедурою обов'язок відповідача провести перерахунок пенсії виникає з моменту отримання відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, складеної уповноваженим органом.

З вищевикладеного слідує, що момент виникнення права особи на перерахунок пенсії та момент фактичного здійснення такого перерахунку органом Пенсійного фонду України не співпадають у часі.

При цьому законодавчо визначений обов'язок органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії з дати виникнення права особи на такий перерахунок жодним чином не свідчить, що його має бути проведено із дотриманням процедури, яка існувала на час виникнення такого права в особи та у подальшому зазнала змін, а не тієї, яка існувала на час вчинення суб'єктом владних повноважень певної дії.

За загальновідомим правилом суб'єкт владних повноважень має вчиняти дії та приймати рішення відповідно до закону, чинного на час вчинення такої дії чи прийняття рішення.

Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні особі, не має зворотної дії в часі.

У свою чергу, гарантією своєчасного виконання уповноваженими особами, які складають довідки про розмір грошового забезпечення, та органами Пенсійного фонду України, що здійснюють відповідний перерахунок, є проведення такого перерахунку з дати виникнення права на нього без обмеження строком у разі не проведення такого перерахунку з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії.

Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 у справі №818/1076/18 (реєстраційний № в ЄДРСР 73763736) висловив позицію, що Постанова №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону №2262-ХІІ та Постанови №988, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

З наявних в матеріалах справи доказів, встановлено, що перерахунок пенсії позивача здійснений відповідачем 01 травня 2018 року на підставі довідки №793лк від 13.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, яка надійшла до Пенсійного фонду у березні 2018 року.

Тобто, такий перерахунок здійснювався відповідачем 2 після набрання чинності Постановою №103. Цією Постановою не встановлювалися будь-які нові обов'язки, скасування чи звуження прав позивача на перерахунок пенсії. Відповідно суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано механізм проведення перерахунку пенсій, визначений Постановою № 45 із змінами, внесеними Постановою № 103.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159 (далі - Порядок), для реалізації згаданого Закону.

Згідно ст. 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткові пенсії, цільові грошові допомоги на прожиття, щомісячної державної допомоги та компенсаційних виплат.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Суд зазначає, що вказана вимога заявлена позивачем передчасно, оскільки вказану компенсацію наведене регулююче законодавство та нормативно-правові акти пов'язує з фактичним перерахунком та виплатою пенсії, чого на час розгляду справи ще не відбулось. Отже, позовні вимоги з даній частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки Позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що Відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, б. 3, ), які полягають у безпідставному зменшенні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії до 70 відсотків.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, б. 3, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) за вислугу років з 01 січня 2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з застосуванням основного розміру пенсії 88 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122 Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні.

Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.