Справа № 0940/2428/18
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. справа № 0940/2428/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.

за участю секретаря Королевич О.В.

за участю сторін:

представника позивача: Липчук В.І.,

відповідача: не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

до ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2018 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС в Івано-Франківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 53 950, 34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем станом на день подання адміністративного позову рахується податковий борг в розмірі 53 950,34 грн, який виник в результаті несплати: податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 50627,18 грн, з яких 40365,74 грн - основне зобов'язання, а 10091,44 грн штрафних санкцій; військового збору у розмірі 3323,16 грн, з яких основне зобов'язання у розмірі 3363,81 грн, у зв'язку з частковою сплатою залишок до стягнення становить 2482,91 грн та штрафні санкції у розмірі 840,90 грн. Крім того відповідачем не подано річну декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік, внаслідок чого підлягає стягненню з ОСОБА_2 170 грн штрафних санкцій. Станом на день подання позову податковий борг відповідачем не сплачено. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні, призначеному на 22.01.2019, розгляд справи відкладено у зв'язку із неявкою відповідача, поштове повідомлення про вручення повістки якому повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання», хоча виклик здійснювався за адресою його реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 19.02.2019, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений засобами поштового зв'язку за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.124 КАС України разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно із ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з тим, відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно із ч.6 ст.162, ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши відповідно до вимог ст.ст.260-262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 (далі відповідач) перебуває на обліку в Івано-франківському управлінні Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

ГУ ДФС в Івано-Франківській області (далі позивач) на підставі наказу №1768 від 23.10.2017 провело документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 громадянки ОСОБА_2 (а.с.47).

Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 проінформовано письмовим повідомленням №348 від 23.10.2017 (а.с.48). Повідомлення №348 від 23.10.2017 направлено позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.10.2017 (а.с.49).

На підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних в ГУ ДФС в Івано-Франківській області щодо інформації про отримані доходи, позивач встановив, що відповідач в 2016 році отримала дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ КБ «Правекс-Банк», а саме: анулювання основної суми кредитної заборгованості. Вказане засвідчується договором про прощення частини боргу за кредитним договором №3879-014/08Р від 07.05.2008 (а.с.41-42).

За результатами проведеної позивачем документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 було складено акт №1191/0919-13-07/НОМЕР_1 від 30.10.2017.

Перевіркою встановлено наступні порушення товариством вимог законодавства:

- п.п.164.2.17 «д», п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті чого донараховано 40365,74 грн податку на доходи фізичних осіб;

- порушення пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме: неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік;

- п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, в результаті чого донараховано 3363,81 грн військового збору.

На підставі даного акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 15.11.2017 за №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 50457,18 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням - 40365,74 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 10091,44 грн; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн; за №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 4204,06 грн, в тому числі за основним зобов'язанням 3363,81 грн і за штрафними санкціями в розмірі 840,25 грн.

12.01.2018 Івано-Франківське управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області виставила відповідачу податкову вимогу про сплату податкового боргу за №10-55, яка отримана відповідачем 18.01.2018 (а.с. 18).

Враховуючи наведене, за відповідачем рахується податковий борг в загальному розмірі 53 950,34 грн.

Вказане підтверджується довідкою про суму податкового боргу від 27.11.2018, актом перевірки №1191/0919-13-07/НОМЕР_1 від 30.10.2017, податковими повідомленнями-рішеннями №, №, № від 15.11.2017 та зворотнім боком облікової картки платника податків (а.с.20-22).

Несплата відповідачем вказаного податкового боргу слугувала підставою для звернення податкового органу з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного правового регулювання.

Згідно із ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 ПК України).

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Розділ IV ПК України регулює відносини щодо справляння податку на доходи фізичних осіб.

Так, відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно із пп.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п. 164.2.17 «д» п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається, зокрема, дохід отриманий платником податку як додаткове благо. До додаткових благ належить, зокрема, основна суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно із п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно із п.46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Відповідно до п.176.1 ст.176 ПК України одним із обов'язків платника податків є обов'язок подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Відповідно до п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

В п.179.7 ст.179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно положень п. 120.1 ст.120 ПК України, не подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 170 грн. за кожне таке подання.

Як встановлено судом , на підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних в ГУ ДФС в Івано-Франківській області щодо інформації про отримані доходи, позивачем встановлено, що ОСОБА_2 в 2016 році отримала дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ КБ «Правекс-Банк», а саме: внаслідок прощення частини боргу за кредитним договором №3879-014/08Р від 07.05.2008 в розмірі 224254,10 грн., про що 30.11.2016 між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором №3879-014/08Р від 07.05.2008 (а.с.41-42).

За результатами проведеної позивачем документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 відповідачу визначено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 50457,18 грн. та визначено штрафні санкції в розмірі 170 грн. за неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік.

Відтак, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 15.11.2017 за №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 50457,18 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням - 40365,74 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 10091,44 грн., та податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік в розмірі 170 грн., винесені податковим органом правомірно. А тому, підлягає стягненню з відповідача податковий борг у розмірі 50627,18 грн.

Крім того, згідно п.162.1 ст.162 ПК України відповідач є платником військового збору.

Так, згідно з п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу (пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Відповідно пп.1.2. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.

В п.п.1.3. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України вказано, що ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно із п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно із п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, позивачем визначено грошові зобов'язання відповідача з військового збору, виходячи із прощеної банком частини боргу, в результаті чого визначено грошові зобов'язання з військового збору у розмірі 4204,06 грн.

Оскільки відповідачем частково погашено податкове зобов'язання, підлягає стягненню податковий борг в розмірі 2482,91 грн. основного зобов'язання та 840,25 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2017, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 4204,06 грн, в тому числі за основним зобов'язанням 3363,81 грн і за штрафними санкціями в розмірі 840,25 грн., винесено контролюючим органом правомірно, а тому підлягає стягненню з відповідача податковий борг у розмірі 3323,16 грн.

Згідно із п.56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (підпункт 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (підпункт 56.18 пункту 56.17 статті 56 ПК України ).

Відповідач не оскаржував у адміністративному та судовому порядку винесені податкові повідомлення-рішення, якими визначено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та штрафних санкцій за неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік, а тому податкові зобов'язання вважаються узгодженими.

Відповідно до п.п.14.1.156. п.14.1. ст.14 ПК України податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог п.59.1 ст.59 ПК України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 12.01.2018 за №10-15, яку відповідач залишив без реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов'язань, не сплатив (а.с. 18).

Відтак, податковий борг у загальному розмірі 53 950,34 грн підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.21 ст.95 ПК України).

Згідно із п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наявність податкового боргу ОСОБА_2 в загальному розмірі 53 950,34 грн. підтверджується дослідженими матеріалами справи. Доказів сплати заборгованості відповідач суду не надав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем понесені не були, а тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід бюджету податковий борг в розмірі 53 950 (п'ятдесят три тисячі девятсот пятдесят) грн 34 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1 ).

Суддя Лучко О.О.

Рішення в повному обсязі складене 22 лютого 2019 р.