Справа № 815/1483/18     
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1483/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицький О.І. , Семенюк Г.В.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю представника скаржника Бондаревського О.М.

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 11:02 год. у справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування будівельного паспорту

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2018 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі - позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про:

1. Визнання протиправними дії щодо видачі Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради будівельного паспорту від 06 жовтня 2016 року, реєстраційний № 01-07/236 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0374 га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_3

2. Скасування будівельного паспорту від 06 жовтня 2016 року, виданого Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради, реєстраційний № 01-07/236 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0374 га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Прокуратурою області в процесі опрацювання стану додержання діючого архітектурно-будівельного та містобудівного законодавства України встановлено, що Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради (далі - Управління) 06 жовтня 2016 року на замовлення ОСОБА_3 виданий будівельний паспорт, реєстраційний №01-07/236 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0374 га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1. Опрацюванням вказаного документу, який надійшов до прокуратури Одеської області 14 березня 2018 року встановлено, що дії Управління щодо видачі вказаного будівельного паспорту є протиправними, оскільки порушують вимоги діючого законодавства України. Вказує, що згідно інформації Управління від 05 березня 2018 року № 01-15/122 відповідно до Генерального плану м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25 березня 2015 року №6489-VІ 1989, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 заплановано розташування установ стаціонарної рекреації. Проте Управління, в порушення вищезазначених приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не повернуло пакет документів щодо отримання будівельного паспорту замовнику, а навпаки 06 жовтня 2016 видало останній за реєстраційним номером 01-07/236. Таким чином, вказані дії Управління є протиправними. Зазначає, що моніторингом інформації що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті ДАБІ України (www.dabi.gov.ua) встановлено, що позивачем по справі зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, за адресою: АДРЕСА_1-Д, щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу. В подальшому, вивченням Генерального плану м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25 березня 2015 року №6489-VI 1989, який є у вільному доступі в мережі Інтернет (http://omr.gov.ua/), орієнтовно на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул.Дача Ковалевського, 111/А заплановано розташування установ стаціонарної рекреації, що не передбачає будівництва дачних будинків. Вказує, що прокуратурою області скерований запит до позивача та управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради для отримання інформації та копій документів стосовно підстав проведення будівельних робіт, надавши при цьому належним чином засвідчені копії декларацій про початок підготовчих робіт, декларацій про початок виконання будівельних робіт, декларацій про готовність об'єктів до експлуатації та сертифікатів відповідності збудованих об'єктів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (з урахуванням дробів та літер вказаної адреси) та копій матеріалів перевірок вказаних об'єктів, які проведені управлінням/департаментом та, у разі наявності, документів, які стосуються судових спорів між власниками вказаних об'єктів та управлінням/департаментом. Зазначає, що після опрацювання та надання правової оцінки відповідям на вказаний запит, прокуратурою області 22 лютого 2018 року скерований запит на адресу відповідача по справі про надання будівельних паспортів на об'єкти за адресою: АДРЕСА_1-Д, на який отримано відповідь від 14 березня 2018 року, яка є додатком до адміністративного позову. Факт відсутності реагування на порушення приписів діючого законодавства України підтверджується тими обставинами, що позивачем по справі на вищезазначений лист прокуратури Одеської області від 08 грудня 2017 року № 05/1-3484вих 17 не зазначено, що ним вживалися заходи щодо скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду щодо об'єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів, (копія відповідного листа від 12 грудня 2017 року додається). Вказані обставини підтверджуються також листом відповідача на адресу прокуратури області від 14 березня 2018 року, який є додатком до відповідного позову, в якому не міститься будь-якої інформації стосовно реагування позивача щодо оскарження дій відповідача в частині видачі будівельного паспорту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову заступнику прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Окрім того, скаржник зазначає, що згідно п.2.4 ДБН 36- 92** до ландшафтно-рекреаційної території входять озеленені й водні простори у межах забудови міста і його зеленої зони, а також інші елементи природного ландшафту. До її складу можуть входити парки, лісопарки, міські ліси, ландшафти, що охороняються, землі сільськогосподарського використання та інші угіддя, які формують систему відкритих просторів, заміські зони масового короткочасного і тривалого відпочинку, міжселищні зони масового короткочасного і тривалого відпочинку, міжселищні зони відпочинку, курортні зони (у містах і селищах, що мають лікувальні ресурси). Таким чином, суд першої інстанції помилково зазначив про законність видачі спірних будівельних паспортів, оскільки вони не кореспондуються з приписами нормативно-правових актів, що діють на території України, та, більш того, порушують їх, оскільки дачне будівництво в ландшафтно-рекреаційній території прямо порушує ДБН 36- 92**.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 310 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні.

Обставини справи.

Земельна ділянка площею 0,0374 га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, що сторонами не заперечується.

Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 06 жовтня 2016 року виданий будівельний паспорт (а.с.75-80), реєстраційний №01-07/236 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0374 га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_3.

Заступник прокурора Одеської області, вважає дії щодо видачі ОСОБА_3 будівельного паспорту протиправними, оскільки цей паспорт суперечить Генеральному плану м. Одеси, затвердженому рішенням Одеської міської ради від 25 березня 2015 року №6489-VІ, за яким на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 заплановано розташування установ стаціонарної рекреації.

У зв'язку з викладеним, вважаючи також, що Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області не виконано у належний спосіб функції контролю, заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області звернувся до суду з даним позовом, надавши до суду повідомлення від 22 березня 2018 року №05/1-033 вих18 (а.с.81).

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості доводів позивача про невідповідність намірів забудови земельної ділянки, зазначених у будівельному паспорті №01-07/236 від 06 жовтня 2016 року, вимогам містобудівної документації, а також обставин, встановлених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року по справі №815/4053/17, згідно яких у заступника прокурора Одеської області відсутні підстави для подання даного позову в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), Закону України «Про прокуратуру».

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 4 ст. 373, ч. 1 ст. 375 Цивільного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Таким чином, обов'язковою умовою користування земельною ділянкою є її використання за цільовим призначенням, а втручання в таке користування, забороняється.

Згідно ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно п. 1.4 "Порядку видачі будівельних паспортів забудови земельної ділянки", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05 липня 2011 року (далі - Порядок) (у редакції, чинній на момент розроблення будівельного паспорта) розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно п.2.1 Порядку видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об'єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об'єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Пунктом 2.3 Порядку встановлено, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4 Порядку встановлено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Згідно ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до положень ст. 50, 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи цільове призначення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 - це будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, а тому ця земельна ділянка може бути використана власником для будівництва будинку, господарських будівель і споруд.

З будівельного паспорту, реєстраційний №01-07/236, щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0374 га (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що він виданий на будівництво індивідуального дачного будинку та навісу.

Враховуючи вищевикладене та дані Генерального плану м. Одеси щодо розташування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в зоні установ стаціонарної рекреації, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що будівництво індивідуального дачного будинку та навісу в цій зоні не суперечить Генеральному плану м. Одеси, тобто, не суперечить вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

При цьому, пояснювальна записка до Генерального плану м. Одеси (текстова частина), який є діючим на даний час та якому за твердженнями прокуратури суперечить оскаржуваний будівельний паспорт, місить положення про те, що ландшафтно-рекреаційна зона м. Одеси формується системою озеленених територій загального користування, водних поверхонь, пляжів та інших елементів природного ландшафту, які входять у систему відкритих просторів та територіями оздоровчо-рекреаційного призначення (санаторії, пансіонати, дачна забудова, інші об'єкти стаціонарної рекреації).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, не вбачає невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, тощо, а тому в Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради не було підстав для повернення пакету документів, наданих ОСОБА_3 для видачі оскаржуваного будівельного паспорту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що скасування будівельного паспорту через більш як 2 роки з моменту його видачі при тому, що він є підставою для здійснення будівництва, суперечить принципу юридичної визначеності та належного врядування (Рішення Європейського суду з прав людини "Беєлар проти Італії", "Стретч проти Сполученого Королівства", "Лелас проти Харватії", "Москаль проти Польщі"), оскільки особа, на користь якої прийнято певне рішення органом влади має право розумно очікувати на наявність у органу компетенції на його прийняття, державні органи повинні діяти вчасно, мінімізувати ризик помилок і сприяти юридичній визначеності.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги висновки Одеського окружного адміністративного суду в рішенні від 28 березня 2018 року по справі №815/4053/17 щодо відмови Управлінню архітектури та містобудування Одеської міської ради у задоволенні позову до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_5 про визнання неправомірними та такою, що проведено із порушенням норм чинного законодавства позапланову перевірку дотримання вимог законодавства управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та скасувати рішення Департаменту ДАБІ в Одеській області №№413,414,415,416,417,418 від 17 лютого 2017 року, складені головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_5.

Вказане рішення набрало законної сили 08 травня 2018 року.

Так, у рішенні від 08 березня 2018 року по справі №815/4053/17 судом встановлено правомірність будівельного паспорту №01-07/236 від 06 жовтня 2016 року, а відтак посилання заступника прокурора Одеської області у позовній заяві на неналежне виконання Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради обов'язків є необґрунтованим.

Частиною 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що суд першої інстанції помилково зазначив про законність видачі спірних будівельних паспортів, оскільки вони не кореспондуються з приписами нормативно-правових актів, що діють на території України, та, більш того, порушують їх, оскільки дачне будівництво в ландшафтно-рекреаційній території прямо порушує ДБН 36- 92**.

Окрім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності у заступника прокурора Одеської області підстав для подання даного позову в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області, з огляду на наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи, а саме висновки щодо необґрунтованості доводу позивача про невідповідність намірів забудови земельної ділянки, зазначених у будівельному паспорті №01-07/236 від 06 жовтня 2016 року вимогам містобудівної документації, а також обставини, встановлені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року по справі №815/4053/17, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у заступника прокурора Одеської області підстав для подання даного позову в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області.

До такого ж висновку дійшов Верховний суд в ухвалі від 07 травня 2018 року у справі №910/18283/17, в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №553/3280/16-а.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції з якими погоджується колегія суддів.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування будівельного паспорту - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.