Справа № 826/5906/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2018 року №826/5906/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1.), до Міністерства внутрішніх справ України, (далі - відповідач, МВС України), в якому, з урахуванням заяви про виправлення описок, позивач просив:

- стягнути з МВС України на користь ОСОБА_1 суму заробітної плати за період із 01.01.2015 р. по 05.11.2015 р. у розмірі 56 258,93 грн.;

- стягнути з МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 06.11.2015 р. по день винесення рішення у цій справі, але не менше 165 577,23 грн., виходячи із розрахунку за період 05.11.2015 р. по 30.04.2018 р.;

- стягнути з МВС України на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушення встановлених строків виплати заробітної плати за період із 06.11.2015 р. по день винесення рішення у цій справі, але не менше 24 873,49 грн., виходячи із розрахунку за період 05.11.2015 р. по 30.04.2018 р.

Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/5906/18, (далі - справа), яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно не здійснено розрахунок та виплату позивачу заробітної плати у день звільнення, у зв'язку із чим також необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та суму компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушення встановлених строків виплати такої заробітної плати.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані дії (бездіяльність) вчинені (допущена) ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, через канцелярію до суду представником відповідача подано письмове клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке суд, з урахуванням вимог ст.ст. 12, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), визнав необґрунтованим, оскільки, за переконанням суду, дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

З 09.07.2014 року позивач обіймав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах організаційно-аналітичного відділу Управління боротьби з кіберзлочинністю, на яку його було призначено наказом МВС України від 09.07.2014 р. №1254о/с.

Наказом від 10.02.2015 р. №219 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах УБК МВС України в місті Києві, у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 10.02.2015 р.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2015 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 р., в адміністративній справі №826/4250/15 за позовом ОСОБА_1 до МВС України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ від 10.02.2015 р. №219 о/с про звільнення ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах УБК МВС України, стягнуто з МВС України середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Наказом МВС України №2285о/с від 05.11.2015 р. скасовано наказ від 10.02.2015 р. №219 о/с про звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління боротьби з кіберзлочинністю.

У подальшому, наказом МВС України від 06.11.2015 р. №2328о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-228244) старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління боротьби з кіберзлочинністю звільнено з 06.11.2015 р. згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів).

У зв'язку з тим, що на час звільнення з МВС України позивачу не була виплачена заробітна плата за період з 17.12.2014 р. по 06.11.2015 р., останній звернувся до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України із заявою від 15.01.2016 р., в якій просив нарахувати та виплатити йому не виплачену заробітну плату за період його перебування на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах УБК МВС України з 17.12.2014 р. по 06.11.2015 р.

За результатами розгляду вказаної вище заяви позивача, Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом від 03.03.2016 р. №15/4-Н-27 повідомив, що оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2015 р. в адміністративній справі №826/4250/15 встановлено необхідність виплати ОСОБА_1 саме середньомісячної заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, виникла потреба в уточненні механізму нарахування середньої заробітної плати особам, доходи яких були отримані як грошове забезпечення, а також повідомлено, що після отримання роз'яснень щодо механізму розрахунку заробітної плати особам, доходи яких були отримані як грошове забезпечення, з позивачем буде негайно проведено всі необхідні розрахунки у встановленому законодавством порядку.

Вважаючи вказані вище дії (бездіяльність) МВС України щодо невиплати заробітної плати у день звільнення протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, (далі - КЗпП України), Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Як вже зазначалось вище, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2015 р. у справі №826/4250/15 стягнуто з МВС України на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Проте, як зазначив позивач, що не заперечувалось відповідачем, відповідачем не здійснено розрахунку та виплати позивачу заробітної плати за період з 01.01.2015 р. по 10.11.2015 р., на підтвердження чого надано складені Департаментом фінансово-облікової політики МВС України довідку від 07.06.2016 р. №15/4-605 та лист від 06.01.2016 р. №15/4-Н-735.

Суд не погоджується із твердженнями відповідача про неможливість виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2015 р. у справі №826/4250/15 з тих підстав, що особовий склад правоохоронних органів, яким присвоєно військові (спеціальні) звання, не перебувають у трудових відносинах на підставі трудового договору з підприємствами, установами і організаціями, а проходять службу і отримують грошове забезпечення, а не заробітну плату, виходячи із наступного.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не визначено оплату праці особового складу правоохоронних органів при виплаті коштів за період вимушеного прогулу, дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справах №806/1551/17 та №806/1899/17.

А тому, доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування до спірних відносин норм КЗпП України є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №524/1714/16-а.

Таким чином, відповідач протиправно не здійснив розрахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 за період із 01.01.2015 р. по 05.11.2015 р.

При цьому, суд враховує п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 р. №13, згідно якого, Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки МВС України про доходи від 04.01.2016 р. №9, останні виплати ОСОБА_1 здійснено за листопад 2014 року - 4867,58 грн., та за грудень 2014 року - 6597, 60 грн., а разом становлять 11 465,18 грн. (після утримання податків і обов'язкових платежів - 11 168,97 грн.).

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження власних тверджень відносно того, що до заробітної плати за грудень 2014 року включено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових проблем.

Виходячи з того, що кількість робочих днів за листопад 2014 року становила 20 днів, а за грудень 2014 року - 23 дні, середньоденний заробіток позивача за один день становить 266,63 грн. (11465,18 / 43 = 266,63), а з урахуванням утримання податків і обов'язкових платежів - 259,74 грн. (11168,97 / 43 = 259,74).

Водночас, судом встановлено, що в періоді з 01.01.2015 р. по 05.11.2015 р. було 210 робочих днів, а в періоді з 06.11.2015 р. по 11.12.2018 р. - 776 робочих днів.

Таким чином, сума заробітної плати, що належить сплатити ОСОБА_1 за період із 01.01.2015 р. по 05.11.2015 р. становить 55992,30 грн. (266,63 х 210 = 55992,30), а середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 р. по 11.12.2018 р. становить 206904,88 грн. (266,63 х 776 = 206904,88).

Крім того, відповідно до ст.ст. 1 - 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строку їх виплати" від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ, (далі - Закон №2050), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

При цьому, згідно з п.п. 2, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, (далі - Порядок №159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону №2050-ІІІ та п. 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19.12.2011 р. у справі №6-58цс11 та від 11.07.2017 р. у справі №2а-1102/09/2670.

Отже, за п. 4 Порядку №159 формула розрахунку компенсації наступна: Скомпенс = Дневипл х Приріст інд. інф. / 100, в якій Скомпенс - сума компенсації, Дневипл. - дохід, невиплачений за відповідний період після утримання податків і обов'язкових платежів; Приріст інд. Інф. - приріст індексу інфляції у відсотках за період невиплати, що визначається множенням місячних індексів інфляції за період невиплати доходу. При цьому, до розрахунку не беруться: індекс інфляції місяця, за який виплачується дохід; індекс інфляції, в якому виплачується заборгованість. Щомісячні індекси інфляції затверджуються Держстатом. Натомість у випадку, коли індекс інфляції за період невиплати доходу, розрахований наростаючим підсумком, не перевищував 100%, то компенсація не нараховується.

А тому, компенсація втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строку їх виплати розраховується наступним чином:

- за січень 2015 року - 259,74 грн. х 20 робочих днів = 5194,80 грн.;

- за лютий 2015 року - 259,74 грн. х 20 робочих днів = 5194,80 грн.;

- за березень 2015 року - 259,74 грн. х 21 робочий день = 5454,54 грн.;

- за квітень 2015 року - 259,74 грн. х 21 робочий день = 5454,54 грн.;

- за травень 2015 року - 259,74 грн. х 18 робочих днів = 4675,32 грн.;

- за червень 2015 року - 259,74 грн. х 20 робочих днів = 5194,80 грн.;

- за липень 2015 року - 259,74 грн. х 23 робочих дня = 5974,02 грн.;

- за серпень 2015 року - 259,74 грн. х 20 робочих днів = 5194,80 грн.;

- за вересень 2015 року - 259,74 грн. х 22 робочих дня = 5714,28 грн.;

- за жовтень 2015 року - 259,74 грн. х 21 робочий день = 5454,54 грн.;

- за листопад 2015 року - 259,74 грн. х 5 робочих днів = 1298,70 грн.

Індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу:

за січень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з лютого 2015 року по листопад 2018 року включно - 193,3 (105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за лютий 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з березня 2015 року по листопад 2018 року включно - 183,6 (110,8*114,0*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за березень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з квітня 2015 року по листопад 2018 року включно - 165,7 (114,0*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за квітень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з травня 2015 року по листопад 2018 року включно - 145,3 (102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за травень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з червня 2015 року по листопад 2018 року включно - 142,2 (100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за червень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з липня 2015 року по листопад 2018 року включно - 141,6 (99,0*99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за липень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з серпня 2015 року по листопад 2018 року включно - 143,1 (99,2*102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за серпень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з вересня 2015 року по листопад 2018 року включно - 144,2 (102,3*98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за вересень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з жовтня 2015 року по листопад 2018 року включно - 141,0 (98,7*102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за жовтень 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з листопада 2015 року по листопад 2018 року включно - 142,8 (102,0*100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4);

за листопад 2015 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з грудня 2015 року по листопад 2018 року включно - 140,0 (100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*100,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4).

Таким чином, сума компенсації втрати частини доходів розраховується наступним чином:

за січень 2015 року - (5194,80 грн. * 93,3) / 100 = 4846,74 грн.;

за лютий 2015 року - (5194,80 грн. * 83,6) / 100 = 4342,85 грн.;

за березень 2015 року - (5454,54 грн. * 65,7) / 100 = 3583,63 грн.;

за квітень 2015 року - (5454,54 грн. * 45,3) / 100 = 2470,90 грн.;

за травень 2015 року - (4675,32 грн. * 42,2) / 100 = 1972,98 грн.;

за червень 2015 року - (5194,80 грн. * 41,6) / 100 = 2161,03 грн.;

за липень 2015 року - (5974,02 грн. * 43,1) / 100 = 2574,80 грн.;

за серпень 2015 року - (5194,80 грн. * 44,2) / 100 = 2296,10 грн.;

за вересень 2015 року - (5714,28 грн. * 41,0) / 100 = 2342,85 грн.;

за жовтень 2015 року - (5454,54 грн. * 42,8) / 100 = 2334,54 грн.;

за листопад 2015 року - (1298,70 грн. * 40,0) / 100 = 519,48 грн.

Отже, загальна сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яку належить стягнути на користь позивача складає 29445,90 грн. (4846,74 + 4342,85 + 3583,63 + 2470,90 + 1972,98 + 2161,03 + 2574,80 + 2296,10 + 2342,85 + 2334,54 +519,48 = 29445,90).

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення коштів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині стягнення з МВС України на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (02230, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10; ) про стягнення коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 суму заробітної плати у розмірі 55992,30 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дві гривні тридцять копійок).

3. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 206904,88 грн. (двісті шість тисяч дев'ятсот чотири гривні вісімдесят вісім копійок).

4. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушення встановлених строків виплати заробітної плати у розмірі 29445,90 грн. (двадцять дев'ять тисяч чотириста сорок п'ять гривень дев'яносто копійок).

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за один місяць в сумі 7998,90 грн. (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім гривень дев'яносто копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко