Справа № 804/6165/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа №804/6165/17

адміністративне провадження №К/9901/25304/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу 804/6165/17

за позовом публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Розівський елеватор» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Попової Марини Олександрівни Приморської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - Державний реєстратор) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ПАТ «Розівський елеватор»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Бондар М.В. та

постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Щербака А.А., суддів Баранник Н.П., Малиш Н.І., -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2017 року ПАТ «Розівський елеватор» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 21 червня 2017 року № 35780218;

- зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно за адресою: Запорізька область, Приморський р-н, м. Приморськ, вул. Курортна, 89 за заявою ПАТ «Розівський елеватор» (ідентифікаційний код 00954337) за реєстраційним номером 22775986.

Позов обґрунтовано тим, що рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ПАТ «Розівський елеватор» для проведення державної реєстрації надало передавальний акт, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи, та додатково протоколи загальних зборів ПАТ «Приморське хлібоприймальне підприємство» і загальних зборів ПАТ «Розівський елеватор», обов'язкове подання яких не вимагається. Інші державні реєстратори прав на нерухоме майно Запорізької області зареєстрували за ПАТ «Розівський елеватор» право власності на об'єкти нерухомого майна, що належали юридичним особам, що припинились шляхом приєднання до ПАТ «Розівський елеватор». Висновок відповідача щодо наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не відповідає дійсності, оскільки право власності на майновий комплекс з реєстраційним номером 48 ніким не обтяжувалось. Речові права попереднього набувача ПАТ «Приморське хлібоприймальне підприємство» не було обтяжено, що підтверджується інформаційною довідкою 67941224.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 31 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що відповідач правомірно відмовив в проведення державної реєстрації права власності майнового комплексу з реєстраційним номером 48, який розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Курортна, 89, за ПАТ «Розівський елеватор», у зв'язку з тим, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) та наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, оскільки об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 48 має складову частину, яка позначена літерою «С» та перебуває в обтяженні, що виключає можливість проведення державної реєстрації права власності на об'єкт з реєстраційним номером 48. При цьому суди вказали на те, що пункту 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII), тому подані документи не відповідають положенням вказаного Порядку.

16 лютого 2018 року ПАТ «Розівський елеватор» звернувся до Касаційного адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суди попередніх інтонацій застосували положення пункту 48 Порядку № 1127, який не підлягає застосуванню, оскільки регулює відносини державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо). Та не застосували пункт 49 цього Порядку, яким визначено перелік документів, які необхідно подавати для державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна у результаті припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи. При цьому, скаржник зазначає, що обтяжувались речові права іншої особи на інший об'єкт нерухомого майна і ця особа припинена ще 13 січня 2010 року, нерухоме майно ПАТ «Приморське хлібоприймальне підприємство» не обтяжувалось.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою 01 березня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

Касаційний адміністративний суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди встановили, що 15 червня .2017 року представником ПАТ «Розівський елеватор» Жолудєвим С.О. подано до Центру надання адміністративних послуг Приморської районної державної адміністрації Запорізької області заяву № 89631883 за реєстраційним номером 22775986 для проведення державної реєстрації права власності на майновий комплекс з реєстраційним номером 48, що розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Курортна, буд. 89.

Разом із заявою було подано наступні документи:

- довіреність, серія та номер: б/н, видавник: Голова правління ПАТ «Розівський елеватор» Конопатенко М.О.;

- паспорт, серія та номер: НОМЕР_2, видавник: Приморський РВ УМВС України в Запорізькій області;

- картка фізичної особи-платника податків, серія та номер: НОМЕР_1, видавник: Приморське відділення Бердянської МДПІ;

- протокол загальних зборів акціонерів, серія та номер: 2/2016, видавник: Головуючий на загальних зборах ПАТ «Приморське хлібоприймальне підприємство» ОСОБА_5;

- копія протоколу загальних зборів акціонерів, серія та номер: 2/2016, видавник: Головуючий на загальних зборах ПАТ «Розівський елеватор» ОСОБА_5;

- передавальний акт, серія та номер: б/н, видавник: Голова комісії з припинення ОСОБА_6 та член комісії з припинення ОСОБА_7;

- квитанція, серія та номер: 0.0.784502836.1, видавник: АТ ПриватБанк.

За наслідком розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на майновий комплекс з реєстраційним номером 48, що розташований Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Курортна, будинок 89 та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, Державним реєстратором було встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом 1952-IV та наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме:

- у ході розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження майна наявний запис про обтяження на об'єкт, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, м.Приморськ, вул.Курортна, будинок 89;

- заявником надано передавальний акт станом на 30 вересня 2016 року та протокол №2/2016 справжність підписів на яких не було засвідчено відповідно до Закону № 3425-XII.

На підставі викладеного, 21 червня 2017 року Державним реєстратором ухвалено рішення №35780218 про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт, розташований за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Курортна, будинок 89.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У преамбулі Закону № 1952-IV зазначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частина третя статті 10 Закону № 1952-ІV передбачає прямий обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

А також пунктом 2 цієї ж статті встановлено обов'язок перевірити документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 1952-ІV заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об'єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На виконання вказаної норми закону Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердив Порядок № 1127.

Абзацом 2 пункту 12 вказаного Порядку передбачено, що під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Відповідно до пунктів 10, 11 та 13 вказаного Порядку під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:

нерухоме майно;

право власності та суб'єкта цього права;

інші речові права та суб'єкта цих прав;

іпотеку та суб'єкта цього права;

обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:

для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер;

для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України;

для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер;

2) за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

У разі здійснення пошуку з використанням назви населеного пункту зазначається адреса в межах такого населеного пункту - назва вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) або іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

У разі здійснення пошуку за назвою селищної, сільської ради зазначається назва селищної або сільської ради, назва іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

Якщо у складі іменованого об'єкта міститься вулиця, зазначається також назва такої вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо);

3) за кадастровим номером земельної ділянки;

4) за номером запису.

Пошук у Державному реєстрі прав відомостей для цілей отримання інформації з цього Реєстру здійснюється за принципом повного збігу зазначеного ідентифікатора пошуку або повного збігу усіх чи одного з ідентифікаторів пошуку у разі здійснення пошуку за декількома ідентифікаторами.

Пошук заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних про реєстрацію заяв і запитів здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 цього Порядку.

Зазначеними підпунктами пункту 11 Порядку № 1141 передбачено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

У разі здійснення пошуку з використанням назви населеного пункту зазначається адреса в межах такого населеного пункту - назва вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) або іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

У разі здійснення пошуку за назвою селищної, сільської ради зазначається назва селищної або сільської ради, назва іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

Якщо у складі іменованого об'єкта міститься вулиця, зазначається також назва такої вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) (пункт 2);

за кадастровим номером земельної ділянки (пункт 3).

На кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна (частина друга статті 13 Закону № 1952-ІV).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону № 1952-ІV реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

Відмовляючи у здійснення реєстраційних дій відповідач зокрема, виходив із того, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

При цьому суди попередніх інстанцій встановили, що під реєстраційним номером обтяження 29350 12 червня 2004 року зареєстроване обтяження трьох будинків з літерами «Г», «Д», «С» за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Курортна, будинок 89, власник ВАТ «Запорізький комбінат хлібопродуктів».

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що реєстраційний номер вказаного майна - 20392870 (а.с 145-146). В свою чергу, позивач звертався до Державного реєстратора зареєструвати право власності на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 48.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що Дежавний реєстр речових права на нерухоме майно містить відомості про перелік складових частин об'єкта нерухомого майна з номером 48 (а.с. 140-142) .

Додаток 1 до Передавального акта станом на 30 вересня 2016 року містить посилання на цей же реєстраційний номер об'єкта нерухомості - номер 48 та літери всіх об'єктів нерухомості, які передаються відповідно до вказаного акта.

З огляду на те, що будівлі з літерою «С» по вказаній вище адресі присвоєно реєстраційний номер 20392870, воно не може одночасно обліковуватись за номером 48, оскільки це суперечить положенням Закону № 1952-ІV.

Суди попередніх інстанцій не перевірили вказані обставини та не надали їм належної правої оцінки.

Також суди не з'ясували мотиви звернення позивача до відповідача із заявою про проведення державної реєстрації, які в даному випадку мають значення для визначення переліку документів, які необхідно було подати для державної реєстрації права власності та вимоги до них, оскільки як стверджує позивач перехід права власності на майновий комплекс з реєстраційним номером 48 відбувається внаслідок припинення (реорганізації) ПАТ «Приморське хлібоприймальне підприємство» шляхом приєднання до ПАТ «Розівський елеватор».

Так, пункт 48 Порядку № 1127 регулює відносини державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо), та який передбачає засвідчення справжності підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, відповідно до Закону № 3425-XII.

А пункт 49 цього Порядку, визначає перелік та вимоги до документів, які необхідно подавати для державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна у результаті припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи, яким не передбачено засвідчення справжності підписів на акті приймання-передачі відповідно до Закону № 3425-XII.

Таким чином, з огляду на вичерпність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, встановленого статтею 24 Закону № 1952-ІV, необхідно встановити вказані фактичні обставини у справі.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків та прийняли рішення, які не відповідають вимогам щодо їх законності і обґрунтованості.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Отже суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановили їх без дослідження належних доказів, що у відповідності до пункту 3 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.

Керуючись статтями 242, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Розівський елеватор» задовольнити частково.

Постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду