Справа № 263/17636/18
Суддя: Степанова С. В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/71/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Степанової С.В., за участю секретаря судових засідань Шпичак Є.М., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Федорова Костянтина Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову поліцейського патрульної поліції 2 роти Управління патрульної поліції Федорова Костянтина Ігоровича про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.11.2018 року поліцейським патрульної поліції 2-ї роти Федоровим К.І. було винесено постанову серії НК № 637886 про притягнення його до адміністративної за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови 15.11.2018 року о 22.20 годин позивач ОСОБА_2 керував транспортним засобом, у якого не горіла лампа лівої фари в темну пору доби. 15.11.2018 року о 22.20 годин, за адресою: вул. Митрополитська, без прив'язки до конкретного будинку, відповідач виніс оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає зазначену постанову не законною, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Також відповідач порушив процедуру розгляду справи, встановлено ст.ст. 278, 279 КУпАП та не дав змоги позивачу скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім цього, відповідач не надав на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення доказів, в тому числі відеозапису, як того вимагав позивач. На підставі викладеного, просив оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21.12.2018 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

04.01.2019 року позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.01.2019 року клопотання позивача задоволено, поновлено строк для звернення до суду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву до якого також додав диск з відеозаписом. Разом з цим, до суду не надано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів відповідачу.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Аналогічна норма міститься в п. 2 ч. 1 ст. 175 КАС України та про зазначений обов'язок відповідача було вказано в ухвалі про відкриття провадження у справі від 09.01.2019 року.

Однак відповідачем зазначені вимоги закону дотримані не були, у зв'язку із чим, поданий до суду відзив на позовну заяву не відповідає вимогам ст. 162 КАС України.

У зв'язку із викладеним, суд розглядає справу відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України за наявними матеріалами справи.

У зв'язку із розглядом справи відповідно до положень ч. 5 ст. 262 КАС України, та не надходженням клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимоги ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та доказами по справі підтверджено, що 15.11.2018 року поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Федоровим К.І. було винесено постанову серії НК № 637886 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Із зазначеної постанови вбачається, що 15.11.2018 року о 22.20 годин, ОСОБА_2, по вул. Митрополитська, біля будинку 11, в Центральному районі міста Маріуполя, керував транспортним засобом «Нісан Кашкай», державний номер НОМЕР_1, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в тему пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в Правил дорожнього руху.

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи питання порушення процедури розгляду справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст.258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами ( посадовими особами ) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п.4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У зв'язку із викладеним, суд вважає безпідставними посилання позивача на той факт, що справу про адміністративне правопорушення відповідачем було незаконно розглянуто на місці зупинки.

Крім цього, також не знайшли свого підтвердження посилання позивача на той факт, що в оскаржуваній постанові місце вчинення адміністративного правопорушення зазначено без прив'язки до конкретного будинку. Зазначені обставини спростовуються дослідженою судом копією оскаржуваної постанови, з якої вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Митрополитська, 11.

Разом з цим, заслуговують на увагу твердження позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи та щодо не надання доказів вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення регламентована ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Статтею 283 КУпАП також передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, також повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Так, оскаржувана постанова не містить зазначення про технічний засіб, яким здійснено фіксацію адміністративного правопорушення та взагалі не містить посилань на докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

До суду доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 74, 76 КАС України щодо допустимості та достатності, також не надано, у зв'язку із чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Позивач в позовній заяві ставить питання про скасування оскаржуваної постанови, однак не ставить питання про закриття провадження у справі, у зв'язку із чим, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог статті 9 КАС України з метою повного захисту законних прав позивача наявна необхідність захистити порушене право ОСОБА_2 шляхом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

На підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 121, 222, 251, 258, 268, 278-280, 283, КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 12, 48, 72-79, 162, 175, 229, 241-246, 255, 262, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Федорова Костянтина Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Федорова Костянтина Ігоровича серії НК № 637886 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: поліцейський роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Федоров Костянтин Ігорович, адреса для листування: вул. Макара Мазая, 16, місто Маріуполь Донецької області.

Повний текст рішення складено 22.02.2019 року

Суддя С.В. Степанова