Справа № 320/6548/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року № 320/6548/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання - Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - Обертас Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ФОП ОСОБА_3 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 року №, яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 721835, 00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 року №, яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 1,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 18.09.2018 №120220-56, якою вимагається сплатити суму податкового боргу у розмірі 721836,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення- рішення та податкова вимога є протиправними та не базуються на нормах чинного законодавства, оскільки в їх основу покладено безпідставний висновок контролюючого органу про не оприбуткування готівки, отриманої позивачем від реалізації товарів на суму 144367,00 грн. На переконання ФОП ОСОБА_3, такий висновок перевірячих не відповідає дійсності, адже реалізація кавомашини Delonghi ECAM 21.117.SB та набору Delonghi Essential Pack 1 Cimbo на загальну вартість 13999,00 грн, взагалі не здійснювалась позивачем, як це стверджує відповідач, а сума коштів, отриманих від реалізації товарів у період з 02.10.2017 по 17.10.2017 у розмірі 130368,00 грн правомірно не була включена до складу доходів ФОП ОСОБА_3, враховуючи, що така сума отримана ним від реалізації товарів, наданих йому на підставі договору консигнації.

Відповідач адміністративний позов не визнав, свої заперечення висловив у відзиві, в якому зазначив, що фактичною перевіркою господарської одиниці (інтернет магазин) суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_3, встановлено не оприбуткування готівкових коштів, а саме: не здійснено облік виручки в книзі обліку доходів за 10.07.2018 у сумі 13999,00 грн, та за період з 02.10.2017 по 17.10.2017 у сумі 130368,00 грн, чим порушено вимоги пункту 11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Тому, відповідач вважає, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 12.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 11.02.2019, прибули представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, представник відповідача адміністративний позов не визнав, наполягав на відмові у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 (РОНКПП НОМЕР_1), згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований як фізична особа-підприємець.

У відповідності до Свідоцтва серії НОМЕР_2, позивач перейшов на спрощену систему оподаткування та з 01.04.2013 є платником єдиного податку ІІ групи (а.с. 127).

Як убачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 09.08.2018 №2901 та №2902, Головним управління ДФС у Київській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці інтернет-магазину суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_3

За результатами проведення перевірки відповідачем складено акт фактичної перевірки від 17.08.2018 №151/1000/14/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем п. 1,2 ст. 3 ЗУ від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п. 26, п.11 розділу ІІ Постанови Правління НБУ "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України" від 15.12.2004 №637, пп.2 п.6 Порядку ведення книги доходів, затвердженого наказом Мінфіну №579 від 19.06.2015, пп.296.1.1 п. 296.1 ст. 296, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI зі змінами та доповненнями (а.с. 15-17).

До такого висновку перевіряючі дійшли на підставі того, що відповідно до КОРО від 08.06.2017 №/1, яка була розпочата 07.07.2017 та закінчена 17.10.2017, ФОП ОСОБА_3 протягом періоду з 02.10.2017-17.10.2017 було проведено розрахунки в готівковій та безготівковій формі на загальну суму 246286,00 грн, з яких 130368,00 грн було отримано як торговельну виручку у готівковій формі та не відображено у Книзі обліку доходів, що, на думку перевіряючих, свідчить про не оприбуткування готівки, отриманої від реалізації технічно складних побутових товарів.

Так, в акті перевірки відповідачем зазначено, що загальна сума не оприбуткованої готівки, отриманої ФОП ОСОБА_3 від реалізації товарів протягом 2017 - 2018 років, склала 144367,00 грн (130368,00 грн + 13999,00 грн).

Разом з цим, проаналізувавши податкову звітність позивача за 2017 рік та врахувавши висновок про не оприбуткування готівки, відповідач вказав на перевищення ФОП ОСОБА_3 граничної суми розрахунків, встановленої для платників єдиного податку ІІ групи.

У подальшому, з мотивів непогодження позивача із висновками, закріпленими в акті перевірки, позивач надав до Головного управління ДФС у Київській області заперечення від 21.08.2018 (а.с. 18-21).

Листом від 03.09.2018 № 3951/С/10-36-14-06-24 "Про розгляд заперечення", відповідач повідомив позивача про те, що відомості, викладені у запереченні, прийняті до уваги, але не спростовують висновків, зафіксованих актом перевірки від 17.08.2018 №151/1000/14/НОМЕР_1 (а.с. 24-27).

Надалі, на підставі акта перевірки від 17.08.2018 №151/1000/14/НОМЕР_1, податковим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 721835, 00 грн (а.с. 12);

2) податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 №, яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 1,00 грн (а.с. 13).

18 вересня 2018 року відповідачем виставлено ФОП ОСОБА_3 податкову вимогу №120220-56, якою вимагається терміново сплатити суму податкового боргу у розмірі 721836,00 грн (а.с. 14).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті всупереч вимогам податкового законодавства, ФОП ОСОБА_3 оскаржив їх в адміністративному порядку, звернувшись до Державної фіскальної служби України із скаргою від 13.09.2018 (а.с. 28-34).

Розглянувши скаргу позивача, Державна фіскальна служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги від 09.11.2018 № 175330/С/99-99-11-03-01-15, згідно якого податкові повідомлення-рішення від 04.09.2018 № № та № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 35-37).

На думку позивача, оскаржувані рішення відповідача спричиняють безпідставне стягнення відповідних сум грошових коштів, що створює істотні перешкоди для подальшого господарювання ФОП ОСОБА_3, та відповідно, порушують його законні права, у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі - Положення №637) та Податковим кодексом України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 9 статті 3 вказаного Закону визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язанні щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 Положення № 637 визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Аналіз зазначених норм законодавства України, чинного на момент здійснення позивачем розрахункових операцій (з 02.10.2017 по 17.10.2017), свідчить, що оприбуткуванням готівки, яка надійшла до каси суб`єкта господарювання, є її облік у КОРО на підставі фіскального звітного чеку.

За результатами проведення перевірки відповідач дійшов висновку про те, що ФОП ОСОБА_3 не оприбутковано суми розрахунків у розмірі 130368,00 грн та у розмірі 13999,00 грн, у зв`зку із не відображенням вказаних сум у Книзі обліку.

Щодо твердження контролюючого органу про не оприбуткування позивачем суми грошових коштів у розмірі 130368,00 грн, суд зазначає наступне.

З наявних у справі матеріалів, а саме - Книги обліку розрахункових операцій №Р/1, зареєстрованої 08.06.2017, судом встановлено, що з 02.10.2017 по 17.10.2017, ФОП ОСОБА_3 проведено розрахунки у готівковій і безготівкові формі, та відповідно оприбутковано готівку на загальну суму 246286,00 грн, про що свідчать фіскальні звітні чеки (а.с. 88-124).

Суми коштів, у розмірі 134304,00 грн, які було отримано готівкою, внесені на розрахунковий рахунок позивача НОМЕР_3, що підтверджується звітом про дебіторські та кредиторські операції (а.с. 68-69).

Таким чином, сума грошових коштів у розмірі 246286,00 грн, яка надійшла до каси позивача у період з 02.10.2017 по 17.10.2017, фактично оприбуткувалась останнім, на що вказує облік зазначеної суми, згідно фіскальних звітних чеків в КОРО від 08.06.2017 №Р/1.

Натомість, як убачається з акта перевірки, відповідач стверджує про не оприбуткування ФОП ОСОБА_3 готівки у розмірі 130368,00 грн, у зв`язку із тим, що вказану суму не було відображено у Книзі обліку доходів.

Згідно приписів пп. 296.1.1. п. 296.1 статті 296, Книга обліку доходів ведеться для обліку і складення звітності платниками єдиного податку першої і другої груп та платниками єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Тобто, внесення сум доходу до Книги обліку доходів є обов`язком платників єдиного внеску з метою визначення об`єкту оподаткування, яким у даному випадку є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду, однак не з метою оприбуткування готівки, як це хибно стверджує відповідач.

У цьому контексті, суд наголошує, що у разі не внесення платником єдиного внеску сум доходу до Книги обліку доходів, такі дії є порушенням визначення об`єкту оподаткування (зменшення доходу), а не порушенням норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів.

У той же час, судом встановлено, що суму торгівельної виручки у розмірі 130368,00 грн, позивачем дійсно не було внесено до Книги обліку доходів.

З`ясовуючи обставин та причини не внесення ФОП ОСОБА_3 вказаної суми виручки до Книги обліку доходів, судом встановлено наступне.

У ході судового засідання, представником позивача пояснено, що частину товарів, а саме - товарів на суму 130368,00 грн, позивачем реалізовано на підставі договору консигнації, у зв`язку із чим така сума грошових коштів не є доходом, і була відображена у КОРО, проте не відображена у Книзі обліку доходів. Зазначив, що у Книгу обліку доходів внесено лише винагороду за договором, як цього передбачає чинне податкове законодавство.

Приписами пп.292. статті 292 Податкового кодексу України визначено, що доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктом 292.4 статті 292 Податкового кодексу України закріплено, що у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

До того ж, положеннями пп.14.1.202 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що продаж (реалізація) товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Судом встановлено, що між позивачем (Консигнатор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Консигнант) було укладено договір консигнації на продаж товарів від 03.05.2017 №2/2017, у відповідності до якого Консигнатор зобов`язується за дорученнями Консигнанта протягом строку дії даного договору за винагороду продати товар від свого імені за рахунок Консигнанта (а.с. 38-43).

Пунктом 1.4. вказаного договору передбачено, що кількість, номенклатура, якість, ціна, періодичність та інші характеристики товарів, що постачаються на консигнацію, визначаються у додатку №1 до цього договору (а.с. 44-47).

Згідно п.7.1 договору, винагорода Консигнатору виплачується у розмірі 15% від фактично реалізованих товарів Консигнанта.

Так, реалізовуючи товари ФОП ОСОБА_5, позивачем складено звіти до договору від 03.05.2017 №2/2017 (а.с.225-242).

Як убачається із виписки з банківського рахунку позивача, виконуючи вимоги договору консигнації на продаж товарів від 03.05.2017 №2/2017, у період з 05.10.2017 по 20.10.2017 ФОП ОСОБА_3 перерахував грошові кошти у сумі 310000,00 грн за продаж товарів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 (а.с. 68).

Таким чином, отримуючи грошові кошти за товари, які реалізувались позивачем у якості консигнатора, останній, виконуючи вимоги положення п.2.6 Положення №637, видавав покупцям касовий чек, що підтверджується КОРО, та в силу положень п. 292.4 с. 294 Податкового кодексу України не вносив вказані суми до Книги обліку доходів.

Сума винагороди також не внесена до Книги обліку доходів, адже не була виплачена позивачу у перевіряємий період, та становить дебіторську заборгованість на суму 86500,00 грн, що встановлюється із акта звірки взаєморозрахунків (а.с. 246).

За таких обставин, висновок перевіряючих про не оприбуткування позивачем готівки у розмірі 130368,00 грн, не має правового підґрунтя, не базується на фактичних встановлених обставинах, та в силу наявних доказів, сформований за відсутності професійної компетентності та невірного тлумачення норм податкового права.

Щодо твердження контролюючого органу про не оприбуткування позивачем суми грошових коштів у розмірі 13999,00 грн, суд зазначає наступне.

З акта перевірки убачається, що контролюючий орган стверджує про не оприбуткування позивачем готівки на суму 13999,00 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що акт перевірки від 17.08.2018 №151/1000/14/НОМЕР_1, не містить чіткого опису виявленого перевіряючими порушення щодо не оприбуткування позивачем готівки у сумі 13999,00 грн, не має посилань на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, які пов'язані та підтверджують наявність факту такого порушення. Податковим органом у вказаному акті перевірки зазначено лише суму у розмірі 13999,00 грн, яку без жодних пояснень її виникнення зараховано до загальної суми не оприбуткованої, на думку відповідача, готівки.

У ході судового розгляду справи, з пояснень відповідача, судом встановлено, що до висновку про не оприбуткування позивачем готівки у сумі 13999,00 грн, він дійшов з тих підстав, що при замовленні через мережу Інтернет-торгівлі кавомашини Delonghi ECAM 21.117.SB та набору Delonghi Essential Pack 1 Cimbo на загальну вартість 13999,00 грн готівкою, Інтернет-магазин "Delonghi" провів розрахункову операцію без застосування РРО, РК, КОРО та видав невідповідний розрахунковий документ від імені ФОП ОСОБА_3 - товарний чек від 10.07.2018 №8 (а.с. 161).

При цьому, у Книзі обліку ФОП ОСОБА_3 не здійснено обліку виручки за 10.07.2018 на суму 13999,00 грн, у зв`язку із чим, на переконання перевіряючих, позивачем не оприбутковано зазначену суму готівки.

Заперечуючи проти правомірності такого висновку, під час судового засідання представник позивача наполягав, що ФОП ОСОБА_3 не продавав будь-яких товарів у 2018 році, так як у жовтні 2017 року здав касовий апарат, а тому не міг і не видавав товарний чек від 10.07.2018 №8. Стверджував, що позивач провадив свою діяльність за єдиною адресою: АДРЕСА_1, а не через Інтернет-магазин.

Вказав, що посадові особи відповідача купили кавомашину в інтернет-магазині, і тільки на підставі штампу, який може бути виготовлений будь-ким, та підпису, який не проставляв ФОП ОСОБА_3, зробили висновок, який є хибним, що цей товар реалізований саме позивачем.

Вказані обставини цілком підтверджуються наданими позивачем як до суду, так і у ході перевірки доказами, зокрема, підтверджуючи відсутність причетності до торгівельної операції, позивачем надано:

1. Книгу обліку доходів, яка була розпочата 04.07.2017 та закінчена 17.10.2017.

2. Виписку по руху коштів на банківському рахунку, згідно якої у липні 2018 року позивачу не зараховувалась вказана сума.

3. Заяву про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій, прийняту Ірпінською об`єднаною державною податковою інспекцією 18.10.2017, у відповідності до якої, РРО Марія 304Т-2 №3А, яка зареєстрована за ФОП ОСОБА_3 скасовується з причини закриття господарської одиниці.

4. Акт приймання-передачі (повернення) приміщення, з якого встановлюється, що 01.11.2017 позивач передав нежитлове приміщення, в якому провадив господарську діяльність, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 Орендодавцю.

Разом з цим, на запитання суду, чи перевірялись при придбанні кавомашини документи, на підставі яких можна було б стверджувати про здійснення господарської операції позивачем, представник відповідача відповів, що не перевірялись, а підпис наявний на товарному чеку, дійсно міг бути здійснений іншою особою.

За таких обставин, враховуючи відсутність систематизованого викладу виявленого перевіряючими неоприбуткування готівки у розмірі 13999,00 грн в акті перевірки та належних доказів того, що реалізація кавомашини Delonghi ECAM 21.117.SB та набору Delonghi Essential Pack 1 Cimbo було здійснено саме ФОП ОСОБА_3, останній не мав обов`язку оприбутковувати готівку на вказану суму за не вчинену господарську операцію.

Підсумовуючи зазначені судом вище норми права та сформовані на їх підставі висновки, суд зазначає, що штрафні санкції, визначені позивачу на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, є безпідставними та необґрунтованими, не базуються на фактичних, встановлених судом обставинах, а відтак, адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 7923,16 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями від 06.12.2018 №52 та №53 (а.с. 2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 року №, прийняте Головним управління ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 року № , прийняте Головним управління ДФС у Київській області.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 18.09.2018 №120220-56, прийняту Головним управління ДФС у Київській області.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області () судовий збір у сумі 7923 (сім тисяч дев`ятсот двадцять три) грн 16 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення і підписання повного тексту рішення - 25 лютого 2019 р.