Справа № 200/829/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 р. Справа№200/829/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; фактичне місце проживання/перебування: Донецька область, Слов`янський район, с. Хрестище, вул. Садова, 14) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області просив визнати протиправним та скасувати акт, а саме, письмову відповідь Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №20496/02 від 31.10.2018 року; визнати бездіяльність відповідача при розгляді скарги від 24.10.2018 року протиправною та зобов`язати повторно розглянути скаргу у відповідності до ст. ст. 18, 19 Закону України Про звернення громадян; стягнути з відповідача 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з листопада 2014 року позивач є пенсіонером за інвалідністю. Пенсія позивачу зараховується на банківський рахунок 12 числа кожного місяця. З 12 жовтня по 18 жовтня 2018 року позивачу не було зараховано пенсійні виплати на розрахунковий рахунок.

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до начальника відділу обслуговування громадян Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проханням пояснити причин невиплати пенсії позивачу за жовтень 2018 року. Начальник відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 ПФУ відмовив позивачу у наданні відповіді, посилаючись на не приймальний день.

24 жовтня 2018 року позивачем подано скаргу до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на бездіяльність начальника відділу обслуговування громадян ОСОБА_3 щодо встановлення причини припинення виплати пенсії позивачу. Скаргу просив розглядати за участю позивача.

05 листопада 2018 позивачем отримано письмову відповідь на скаргу. Скарга була розглянута без участі позивача. В письмовій відповіді ОСОБА_2 не зазначило, чому ОСОБА_4 відмовила позивачу у наданні відповіді щодо відсутності виплат пенсії та причин невиплати пенсії за жовтень 2018 року.

Позивач вважає, що письмова відповідь відповідача від 31.10.2018 року №20496/02 на скаргу позивача направлена з порушенням норм №393 від 02.10.1996 року Закону України «Про звернення громадян».

Разом з цим, позивач просив стягнути з відповідача 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2019 року дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем до суду надано відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що 24.10.2018 року було розглянуто скаргу ОСОБА_1 За результатами розгляду скарги надано відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян».

Щодо стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн. відповідач заперечує у зв`язку з тим, що позивачем не було надано ніяких доказів того, що позивач зазнав фізичних і моральних страждань.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

24 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою на дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Просив розглянути скаргу в присутності позивача.

Листом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.10.2018 року №20496/02 позивача повідомлено про існування графіку особистого прийому громадян керівництвом Слов`янського ОУПФУ Донецької області, яким регламентується вид робочої діяльності.

При прийнятті рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян, відповідно до вимог статті 3 Закону № 393, слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частини 3 статті 7 Закону №393).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24 жовтня 2018 року звернувся до Слов`янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з скаргою, у якій оскаржував дії начальника відділу обслуговування громадян Слов`янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та просив розглядати скаргу за його участю.

Статтею 15 Закону №393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до статті 18 Закону № 393 передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно статтею 20 Закону №393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Передбачене статтею 1 Закону №393 право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими статтями 14, 15, 19 цього Закону обов'язками органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачами, предметом судового захисту є право позивача на об'єктивний, всебічний, вчасний розгляд та перевірку його скарги та право на отримання відповіді про результати перевірки скарги і прийнятих рішень.

За наслідками судового розгляду встановлено, що позивач вже не може вважатися потерпілим від порушення прав, за захистом яких звернувся до суду.

Як свідчить наявний в матеріалах справи лист відповідача за №20496/02 від 31.10.2018 року позивач був повідомлений про вмотивовані причини не надання йому інформації.

Відповідно до Положення про відділ обслуговування Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.04.2017 року №67 завданням та функціями відділу обслуговування громадян є забезпечення реалізації конституційних прав на звернення щодо діяльності Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Відповідно п.п. 2.1.2. п. 2.1 частини 2 Положення про відділ обслуговування Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.04.2017 року №67 організаційно-методичним забезпеченням в управлінні є організація особистого прийому громадян згідно вимог Постанови «13-1 від 30.07.2015 року «Про організацію прийому та обслуговування осіб, які звернулись до органів Пенсійного фонду України» (далі Постанова №13-1).

Згідно абз. 1 п. 3 глави ІІІ Постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року №13-1 «Про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України» прийом громадян на віддаленому робочому місці здійснюється за графіком, затвердженим органом Пенсійного фонду та погодженим органом місцевого самоврядування.

Відтак, наказом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.01.2018 року №04 затверджено графік особистого та виїзних прийомів керівництвом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на 2018 року.

Наказом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.01.2018 року №30 внесено зміни до наказів начальника управління.

Відповідно графіку особистого прийому громадян керівництвом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на 2018 року приймальний день начальника відділу обслуговування громадян ОСОБА_5 - понеділок з 08.00 до 17.00 каб. №19 3 поверх.

Як стверджує позивач, 18 жовтня 2018 року він звернувся до начальника відділу обслуговування громадян Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_5 з проханням пояснити причин невиплати пенсії позивачу за жовтень 2018 року. Тобто, не в приймальний день.

Разом з цим, суд зазначає, що питання, з яким позивач в усній формі звернувся до відповідача, а саме припинення виплати пенсії, вирішено, шляхом виплати позивачу пенсії за вересень, жовтень 2018 року. На теперішній час позивачу здійснюється виплата пенсії.

Незгода позивача з відповіддю, яку надав відповідач, не є підставою для задоволення його позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн, суд враховує наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року по справі №815/7401/16.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов'язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу місцевого самоврядування як обов'язкова підстава матеріальної відповідальності виключається.

Суд наголошує на тому, що будь-яких доказів того, що оскаржувані дії відповідача будь-яким чином вплинули на стан здоров'я позивача, спричинили погіршення його стану, позивачем не надано. Саме лише посилання на протиправність дій суб'єкта владних повноважень та незадовільний стан здоров'я недостатньо для прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Сам по собі факт ненадання повної відповіді на звернення не означає заподіяння матеріальної чи моральної шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачем йому матеріальної чи моральної шкоди, то суд прийшов до висновку про те, що підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-10,20,22,25,72-76,90,132,139,143,241-246-250,251,255,295,297,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; фактичне місце проживання/перебування: Донецька область, Слов`янський район, с. Хрестище, вул. Садова, 14) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.