Справа № 185/11455/15-а (2-а/185/503/15)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2019 рокум. Дніпросправа № 185/11455/15-а (2-а/185/503/15)
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 (головуючий суддя Шаповалова І.С.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про встановлення права на пільгову пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні та нарахуванні пенсії за віком на пільгових умовах, зарахування стажу та зобовязання нарахувати та виплачувати пенсію. Просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за пільговим стажем за Списком №2 згідно ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та зобовязати відповідача призначити пільгову пенсію за віком за Списком 2 відповідно до п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 07.10.2015 року, тобто з моменту первинного звернення до органів Пенсійного фонду України, виходячи з пільгового стажу 24 роки 09 місяці.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем по надуманим причинам не зараховано пільговий стаж за період роботи з 03.07.1981 року по 06.03.1987 року (05 років 08 місяців 03 дні) та з 12 березня 1987 року по 09 січня 1991 року - 3 роки 07 місяців, які те ж не були зараховані зовсім (загалом 09 років 03 місяці 03 дні). Практично не було взято до уваги робота у ШСУ 2, а це 7 років 04 місці 09 днів.

ОСОБА_2 Павлоградського міськрайонного суду від 15.03.2017 позов задоволено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону застосовують Список №1 і №2 , затверджений постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173. Пільговий стаж при цьому зараховується до 01 січня 1992 року. Результати атестації робочих місць при цьому випадку не потрібні. Пільговий стаж обчислюється за законодавством, що було чинним до 01 січня 1992 року. Зазначено, що згідно п.11 Порядку для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного Фонду України за місцем проживання: - довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 року та або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що згідно п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах. При цьому, основними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах є наявність професії в Списку та атестація робочого місця. Відсутність хоча б однієї з умов не дає права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Суд першої інстанції також не вирішив питання про періоди роботи за віком на пільгових умовах згідно п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та неоднозначно висловився у третій частині резолютивної частині постанови.

ОСОБА_2 Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задоволено, постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 року скасовано та прийнято нову про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_2 Верховного Суду від 26.10.2018 (справа № 185/11455/15-а) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. ОСОБА_2 Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 185/11455/15-а скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 125-128).

Свою позицію Верховний Суд в ОСОБА_2 від 26.10.2018 обґрунтував тим, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки наявній у матеріалах справи довідці Казенного підприємства «Південукргеологія» комплексна геологічна експедиція «Кривбасгеологія», яка уточнює особливий характер роботи або умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії від 14.05.2015 року №63/05 ОСОБА_1 у період з 03.07.1981 року по 06.03.1987 року (5 років 8 місяців 3 дні) виконував геологорозвідувальні та пошукові роботи у польових умовах з повним робочим днем на посадах помічника бурильника, бурильника. У звязку з неврахуванням зазначеної довідки суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» періодів його роботи на посадах помічника бурильника. Водночас, дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки пільговий стаж є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (згідно ст. 13), апеляційний суд не навів відповідного обґрунтування щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на посадах бурильника та машиніста бурової установки з 30.09.1984 по 21.08.1992 року (8 років 7 місяців 26 днів). Вказаним періодам роботи оцінка не надавалася та відповідні висновки щодо цих періодів не висловлювалися. Отже судом апеляційної інстанції не встановлені всі обставини у справі, що мають важливе значення для правильного вирішення.

Згідно Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 року № 455/2017, зокрема, ліквідовано Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у даній справі визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та висновків Верховного Суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про необхідність надання оцінки періодам роботи позивача (періоди: з 03.07.1981 року по 06.03.1987 року - 5 років 8 місяців 3 дні; та з 30.09.1984 по 21.08.1992 року - 8 років 7 місяців 26 днів) та висновків щодо цих періодів для встановлення всіх обставин у справі, що мають важливе значення для правильного її вирішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився 25 вересня 1960 року. Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, працював на наступних посадах:

- у період з 03 липня 1981 року по 29 вересня 1984 року помічником бурильника (3 та 4 розрядів), а у період з 30 вересня 1984 року по 06 березня 1987 року бурильником (5 розряду) на ПГО «ЮЖУКРГЕОЛОГІЯ» Криворізька геологорозвідувальна експедиція;

- у період з 12 березня 1987 року по 14 липня 1987 року помічником бурильника (4 розряду), у період з 15 липня 1987 року по 31 серпня 1987 року бурильником (4 розряду), а у період з 01 вересня 1987 року по 10 січня 1991 року машиністом бурової установи (5, 6 розряду) у Павлоградській геологорозвідувальній експедиції виробничого геологічного обєднання «ДОНБАССГЕОЛОГІЯ»;

- у період з 14 січня 1991 року по 01 березня 1999 року машиністом бурової установи (5 розряду) у Шахтобудівельному управлінні № 2 ВО «Павлоградвугілля»;

- у період з 02 березня 1999 року по 11 липня 2006 року машиністом бурової установи (5 розряду) у Павлоградському управлінні водно-каналізаційного господарства відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля»;

- у період з 13 вересня 2006 року по 22 січня 2007 року машиністом бурової установи (5 розряду) у Державному підприємстві «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод»;

- у період з 16 жовтня 2007 року по 24 квітня 2012 року машиністом бурової установи (5 розряду) у філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, норми Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, норми Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Матеріалами справи підтверджується, що 07 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року № 12646/03/18 позивачеві повідомлено, що згідно наданих ним документів, його загальний стаж роботи складає 32 роки 03 місяці 16 днів, з яких лише 03 роки 11 днів пільгового стажу, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Матеріали справи містять рішення комісії щодо розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства від 15 жовтня 2015 року № 102, згідно якого відповідач не включив до пільгового стажу позивача наступні періоди його роботи:

- з 03 липня 1981 року по 29 вересня 1984 року працював помічником бурильника (3 та 4 розрядів) на ПГО «ЮЖУКРГЕОЛОГІЯ» Криворізька геологорозвідувальна експедиція, оскільки у вказаний період роботи позивача був чинним Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 (далі Список № 2, затверджений постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173), яким посаду помічника бурильника передбачено не було;

- з 14 січня 1991 року по 01 березня 1999 року машиністом бурової установи (5 розряду) у Шахтобудівельному управлінні № 2 ВО «Павлоградвугілля», оскільки атестація робочих місць по даній професії (машиніст бурової установки) не проводилась.

Відповідач визначив, що загальний стаж роботи позивача складає 32 роки 03 місяці 16 днів, з них 03 роки 11 днів пільгового стажу, однак пільгового стажу недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив в повному обсязі та зобовязав відповідача з 07.10.2015 року нараховувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (за Списком 2).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, субєкти владних повноважень мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зокрема особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачені пенсії за віком на пільгових умовах, а також пенсії за вислугу років, при цьому призначаються такі пенсії за наявності трудового стажу.

Підпункт «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що чоловіки при досягненні 55 років і при стажі роботи не менше 30 років мають право на пільгових умовах одержати пенсію за віком. Водночас для реалізації цього права є певні умови.

Так, працівник повинен мати:

- трудовий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці;

- такі роботи мають бути передбачені Списком № 2, що затверджений Кабінетом Міністрів України;

- працівник має бути зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці;

- робоче місце працівника має бути атестованим;

- при стажі роботи не менше 30 років з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Ці умови є визначальними для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відсутність будь-якої з зазначених умов, впливає на право позивача отримати пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення атестації робочих місць на підприємствах, на яких позивач працював після 21.08.1992 року. Отже, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи після 21.08.1992 року.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції досліджує періоди роботи позивача, які на думку позивача дають право на призначення пенсії за віком по Списку 2 відповідно до п. б ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а саме періоди роботи на посадах помічника бурильника, бурильника, машиніста бурової установки з 3 липня 1981 року по 21 серпня 1992 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що в Списку № 2 визначені виробництва, цехи, професії і посади з важкими умовами праці. Саме робота в зазначених у Списку №2 місцях надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Так, Розділом II «Геологорозвідувальні роботи» Списку № 2, що затверджений постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачені професії «бурильника», «машиніста бурової установи».

Отже, періоди роботи позивача на посаді бурильника та машиніста бурової установи є такими, що відповідають вимогам пункту «б» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та мають бути зараховані до пільгового стажу, що надає право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, посада «помічника бурильника» вказаним розділом Списку № 2, затвердженого постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, дійсно не передбачена.

Натомість, згідно статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років. Пенсія за вислугу років також має певний пільговий характер.

Зокрема, право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач у відповідності до матеріалів справи працював помічником бурильника в геологорозвідувальній експедиції, а отже був працівники цієї експедицій.

Оскільки позивач був працівником геологорозвідувальній експедиція (працюючи на посаді помічника бурильника), то в силу ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач має право на пенсію за вислугу років в період з 03 липня 1981 року по 29 вересня 1984 року та в період з 12 березня 1987 року по 14 липня 1987 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за змістом ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають:

б) працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до ст. 61 цього Закону.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статті 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Аналізуючи статті 13 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що зазначені в цих статтях роботи дають право на пенсію на аналогічних умовах.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції наявна у матеріалах справи довідка Казенного підприємства «Південукргеологія» комплексна геологічна експедиція «КРИВБАСГЕОЛОГІЯ», що уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 14 травня 2015 року № 63/05, свідчить що позивач у період з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року (5 років 8 місяців 3 дні) виконував геологорозвідувальні та пошукові роботи у польових умовах з повним робочим днем на посадах помічника бурильника, бурильника.

Дана довідка підлягає врахуванню при вирішення питання щодо права позивача на пільгову пенсію у відповідності до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - право на пенсію за вислугу років.

Отже, з урахуванням статті 52, пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років, яке позивач набув як працівник геологорозвідувальної експедиції безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних та пошукових роботах у польових умовах з повним робочим днем на посадах помічника бурильника та бурильника.

Оскільки в силу статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років провадиться взаємне зарахування періодів роботи, то період роботи позивача 5 років 8 місяців 3 дні (з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року) на посадах помічника бурильника, бурильника є такими що включаються до стажу роботи, який надає право на пенсію за вислугу років в силу ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Взаємне зарахування періодів роботи є таким, що захищає право позивача та дозволяє врахувати періоди роботи позивача як працівника геологорозвідувальної експедиції - до пільгового стажу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про можливість виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина та застосувати для захисту прав позивача не тільки п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на який позивач посилався у позові, а й норми статей 52, пункту «б» частини 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Розділом II «Геологорозвідувальні роботи» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, що затверджений ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 передбачені наступні посади: бурові робітники, бурові майстри (бурильники).

Позивач зазначає, що згідно Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого ОСОБА_2 Державного комітету СРСР по труду та соціальним питанням від 19 листопада 1984 року №334/22-74 випуск 4: бурові робітники (помічник бурильника) … посада «помічник бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння 3 розряду» відноситься до категорії робітника.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не може надати позитивну оцінку даним аргументам позивача, оскільки інтернет ресурси та нормативно-правова база даних НАУ не містять зазначеного документа.

Отже, період роботи 5 років 8 місяців 3 дні (з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року) на посадах помічника бурильника, бурильника є такими що включаються до стажу роботи, яка надає право на пенсію за вислугу років в силу ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач був працівником геологорозвідувальної експедиції.

Також, слід дослідити чи є пільговий стаж позивача достатнім для захисту його права та призначення пенсії на пільгових умовах.

Так, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити інші періоди роботи позивача, а саме, на посадах бурильника та машиніста бурової установки з 30.09.1984 по 21.08.1992 року (8 років 7 місяців 26 днів).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, оскільки, Розділом II «Геологорозвідувальні роботи» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачалися професії «бурильника», «машиніста бурової установи», то до стажу позивача, який надає право на пільгову пенсію, вказаний період також має бути зарахований.

Таким чином, з урахуванням періодів роботи, які надають позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах та право на пенсію за вислугу років (період з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року - 5 років 8 місяців 3 дні та період з 30.09.1984 по 21.08.1992 року - 8 років 7 місяців 26 днів) загальний пільговий стаж роботи позивача становить 14 років 3 місяці 29 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21 серпня 1992 року. Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Таку позицію щодо правильності висновків частини рішення суду апеляційної інстанції, а саме ОСОБА_2 Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 року, було висловлено в ОСОБА_2 Верховного Суду від 26.10.2018 року справа № 185/11455/15-а, тому суд апеляційної інстанції переглядає справу яку направлено на новий розгляд лише в частині обставин, які не були досліджені судом в повному обсязі (а.с. 125-128).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що вимога відносно документального підтвердження результатів атестації умов праці узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року у справі № 21-585а14 року, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-3287а15 та від 12 квітня 2016 року № 21-6501а15, а також висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23 січня 2017 року у справі № 732/2003/14 та від 30 січня 2018 року у справі № 506/384/17.

Водночас, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення атестації робочих місць на підприємствах, на яких ОСОБА_1 працював після 21 серпня 1992 року, то, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи після 21.08.1992 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 КМУ від 12 серпня 1993 року № 637, затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, також є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Оскільки матеріали справи містять копію трудової книжки позивача та записами в трудовій книжці підтверджуються періоди робота позивача на посадах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсію за вислугу років, то позов підлягає частковому задоволенню, а саме з урахуванням періодів роботи: з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року - 5 років 8 місяців 3 дні; період з 30.09.1984 по 21.08.1992 року - 8 років 7 місяців 26 днів.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б спростовували записи, зазначені в трудовій книжці позивача. Матеріали справи також не містять доказів, які б надавали підстави встановити, що позивач працював не повний робочий день. При цьому, саме на відповідача покладається обовязок щодо доказування правомірності свого рішення (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду першої інстанції, що дає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

З огляду на результати розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити частково.

ОСОБА_2 Павлоградського міськрайонного суду від 15.03.2017 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року та з 30 вересня 1984 по 21 серпня 1992 року.

Зобовязати Павлоградське обєднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року та з 30 вересня 1984 по 21 серпня 1992 року, та виплачувати пенсію на пільгових умовах, починаючи з 07 жовтня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2019.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя С.М. Іванов

суддя Л.А. Божко