Справа № 500/275/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/275/19

20 лютого 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Легкого В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дії Тернопільського об'єднаного УПФУ Тернопільської області, якими позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в зв'язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 90% від цієї винагороди та зобов'язання Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 01 січня 2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум та із врахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1762 грн. з 01 січня 2018 року до дати встановлення нового прожиткового мінімуму.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 20.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Тернопільської області у зв'язку із відставкою. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2017 визнано дії Пенсійного фонду протиправними та зобов'язано Пенсійний фонд зарахувати позивачу до стажу роботи судді період роботи на посадах слідчого прокуратури, старшого помічника прокурора, прокурора району, та здійснити виплати з 29.12.2016 в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру, із урахуванням раніше виплачених сум. Зазначив, що Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 № 2415-VIII (далі - Закон № 2415-VIII) внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року, як розрахункової величини.

На підставі чого, позивач 15.08.2018 звернувся із відповідною заявою до відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% з 01.01.2018, надавши до заяви довідку Апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2018 № 5074/18 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, листом від 18.01.2019 № 443/П-11 відповідач повідомив позивача, що йому проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці лише з 01.08.2018 в розмірі 86%. Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 в розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до зазначеної довідки Апеляційного суду Тернопільської області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що такий перерахунок позивачу здійснений правомірно, оскільки відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі - Порядок № 3-1) перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 06.02.2019 № 1852/10, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, що позивач з 29.12.2016 перебуває на обліку у Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017, зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді, що дає право на відставку період роботи на посадах слідчого прокуратури Жидачівського району Львівської області, прокурора Перемишлянського району Львівської області та зобов'язано відповідача здійснити позивачу - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 29.12.2016 в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Таким чином, позивач з 29.12.2016, перебуваючи на обліку у Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області, отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII в розмірі 90%.

Надалі, 15.08.2018 позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% з 01.01.2018, надавши до заяви довідку Апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2018 № 5074/18 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Надалі, відповідач листом від 18.01.2019 № 443/П-11, на звернення позивача повідомив, що йому проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018 в розмірі 86% із суддівської винагороди в сумі 32949,40 грн., визначеної у зазначеній довідці Апеляційного суду Тернопільської області.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до підпункту 6 пункту 6 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2415-VIII внесено зміни в абзаці другому пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" слово та цифри "1600 гривень" замінити словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Таким чином, суд дійшов висновку, що дію зазначеного Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно - правовим актом, а саме: з 01.01.2017, а тому посилання відповідача щодо норм статті 58 Конституції України, в частині положень про дію закону в часі є безпідставними.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII з 01 січня 2017 року визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн.

Водночас, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII визначено з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 грн.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є обставиною, що обумовлює необхідність у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Посилання відповідача на пункт 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 є хибним, оскільки зазначений пункт визначає період в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом за який може бути здійснений такий перерахунок. Суд звертає увагу на те, що дата з якої у відповідача виник обов'язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку не є тотожнім поняттям з датою з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Водночас, статтею 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення ОСОБА_3 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 32949 гривень 40 коп. відповідно до довідки, виданої Апеляційним судом Тернопільської області № 5074/18 вх. від 14.08.2018;

- зобов'язання Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 32949 гривень 40 коп. відповідно до довідки, виданої Апеляційним судом Тернопільської області № 5074/18вх. від 14.08.2018, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) щодо не проведення ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 32949 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) гривень 40 коп. відповідно до довідки, виданої Апеляційним судом Тернопільської області №5074/18вх. від 14.08.2018.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) здійснити ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 32949 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) гривень 40 коп. відповідно до довідки, виданої Апеляційним судом Тернопільської області №5074/18вх. від 14.08.2018, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути в користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) судові витрати на суми 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.02.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.