Справа № 420/5683/18
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5683/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника третьої особи - ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про закриття провадження у справі №420/5683/18, яка міститься у поясненні представника третьої особи від 27.11.2018 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Іскрова Олега Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу),індексний номер №38577544 від 07.12.2017 року, винесене державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем Одеської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №23790971 від 01.12.2017 року про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (код ЄДРПОУ - 40696815) на об'єкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101),-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_2 до Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Іскрова Олега Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу),індексний номер №38577544 від 07.12.2017 року, винесене державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем Одеської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №23790971 від 01.12.2017 року про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (код ЄДРПОУ - 40696815) на об'єкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101).

Ухвалою суду від 06.11.2018 року було відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні 18.02.2019 року представник третьої особи ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" підтримав доводи заяви про закриття провадження у справі №420/5683/18, яка міститься у поясненні представника третьої особи від 27.11.2018 року та просив закрити провадження по справі, в зв'язку із непідвідомчістю цього спору судам адміністративної юрисдикції згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України з підстав, наведених у заяві.

Відповідач був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не прибув без поважних причин.

Представник позивача подав заяву про розгляд цього питання за його відсутності, в якому заперечив проти задоволення цих заяв, однак остаточне вирішення цього питання залишив на розсуд суду, а тому суд, на підставі положень ч.1 ст.205 КАС України ухвалив рішення про можливість розгляду вказаних заяв за їхньої відсутності.

Розглянувши вказані заяви, суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов'язкову участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб'єктів (учасників спірного правовідношення). Обов'язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов'язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з цим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спірні правовідносини виникли щодо реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв'язані питання пов'язані з реєстрацією права власності на нерухоме майно, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Не є публічно-правовим спір між суб'єктом владних повноважень та суб'єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Спірні правовідносини між учасниками виникли внаслідок проведення відповідачем державної реєстрації права власності третьої особи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101), як форму забезпечення виконання обов'язку позивача (як правонаступника прав спадкодавця ОСОБА_5 за кредитним договором з АКБ «ФОРУМ» від 18.04.2008 року, а тому у позивача виникла необхідність захисту його цивільних (майнових) прав, чому він й звернувся до суду.

Таким чином, вказаний спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб'єктним складом сторін, підставами та предметом позову є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 15.05.2018 року у справі № 686/22036/15, від 04.04.2018 року у справі №817/1048/16.

Після відмови позивачу у зверненні до цивільного суду з аналогічним спором (ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 21.09.2018 року по справі №521/15954/18 щодо відмови у відкритті провадження), Верховний Суд підтвердив незмінність своїх попередніх висновків щодо неможливості розгляду такого роду спорів за правилами адміністративного судочинства (постанови ВС від 09.11.2018 року по справі №825/334/16, від 13.11.2018 року по справі №817/184/15, від 11.12.2018 року по справі №823/2050/16, від 11.12.2018 року по справі №826/8837/17, від 12.12.2018 року по справі №815/4157/17, від 13.12.2017 року по справі №826/13158/16), висновки яких суд повинен застосовувати при розгляді аналогічних спорів за правилами ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, суд вважає, що даний спір належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну "встановлений законом" у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження по справі, якщо спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд роз'яснює, що для вирішення цього спору позивачу необхідно звернутись до цивільного суду, в порядку визначеному положеннями ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.2 ст.183,ст.ст.238,239 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника третьої особи - ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про закриття провадження у справі від 27.11.2018 року за (вхід.№36369/18) - задовольнити.

2. Закрити провадження по справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Іскрова Олега Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу),індексний номер №38577544 від 07.12.2017 року, винесене державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем Одеської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №23790971 від 01.12.2017 року про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (код ЄДРПОУ - 40696815) на об'єкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101).

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний суддею 25.02.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання повного тексту ухвали суду в порядку, визначеному п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.