Справа № 813/3830/17
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/3830/17

21 лютого 2019 року

зал судових засідань № 10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Меринос-Захід» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство «Меринос-Захід» (місцезнаходження: 82167, Львівська область, Дрогобицький район, с.Почаєвичі, вул. Михайлівська, 2а) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 21.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним самостійно було виявлено помилки, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях та було подано уточнюючі розрахунки за березень 2017року, квітень 2017 року та травень 2017року. Зазначає, що через збій у системі програмного забезпечення «Соната» не була відображена в реєстрі виданих податкових накладних одна із виданих позивачем податкових накладних, що є не виною позивача), що призвело до помилок у податковій звітності ПДВ. Позивач зазначив, що після оновлення програмного забезпечення, позивач самостійно виявив помилки та подав уточнюючі розрахунки згідно з п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що платником занижено значення рядка 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту» декларації за квітень 2017року на суму 505600,00грн. та значення рядка 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту» декларації за травень 2017року на суму 2558,00грн.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Так як зважаючи на обовязки посадових осіб контролюючих органів, передбачені пп.21.1.4 та пп.21.1.4 ст.24 ПК України, прийняття оскаржуваного рішення є порушенням прав та охоронюваних законів інтересів позивача, а також подвійне оподаткування, що є порушенням ст.67 Конституції України, адже ПДВ в повному обсязі та своєчасно сплачено до бюджету.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем була подана апеляційна скарга.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі №876/603/18 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Меринос-Захід» залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №813/3830/17 без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №К/9901/52126/18 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Верховний Суд вказав на те, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки кожному аргументу позивача. Зокрема, не надано жодної оцінки доводам позивача щодо значення уточнюючих розрахунків за квітень 2017року та травень 2017року, які подані позивачем до податкового органу 17.07.2017 та 20.07.2017, відповідно. Не досліджено також інтегрованої картки платника податків та не оцінено значення у цій справі того факту, що з рахунків Товариства у подальшому списано кошти у сумі 505600,00грн. та 28200,00грн. та не витребувано у сторін у справі документів та інформації, яка стала підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши вступне слово представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи зазначене у постанові Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з такого.

Судом встановлено, що Фермерське господарство «Меринос-Захід» зареєстроване 24.05.2011 Дрогобицькою районною Державною адміністрацією Львівської області за №0000773, .

18.04.2017 позивачем було подано звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2017року, в якій зазначено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1+рядок 20.3 декларації)(переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) у сумі 678109,00грн.

19.05.2017 позивачем було подано звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень2017року, в якій зазначено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1+рядок 20.3 декларації)(переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) у сумі 470,00грн.

20.06.2017 позивачем було подано звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2017року.

26.06.2017 Головне управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач) проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість Фермерського господарства «Меринос Захід».

При подачі до контролюючого органу податкових декларацій з податку на додану вартість за березень, квітень, травень 2017 року(звітних періодах) позивачем були допущені помилки при їх заповненні. У подальшому, відповідно до порядку п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, позивач виправив дані помилки шляхом подачі до контролюючого органу податкових декларацій з податку на додану вартість (уточнюючих).

У ході проведення перевірки встановлено, що по уточнюючому розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 26.06.2017, реєстраційний номер НОМЕР_1 за березень 2017року рядок 21 «сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду» складає 169951,00грн.

В уточнюючому розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, від 20.07.2017 за квітень 2017року (реєстраційний номер декларації НОМЕР_2 від 19.05.2017), зазначено: рядок 9 «усього податкових зобовязань» складає 696037,00грн.; рядок 17 «усього податкового кредиту» складає 698595,00грн. в тому числі рядок 16.1 «значення рядка 21 попереднього звітного (податкового періоду)» складає 678109,00грн.; рядок 18 «позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту» складає 00,00грн.; рядок 19 «відємне значення різниці між сумою податкового значення та податкового кредиту» складає 2558,00грн.; рядок 21 «сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду» складає 2558,00грн.

За результатами перевірки складено акт від 26.06.2017 року за № 82/13-01-12-41/36918684 «Про результат камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість Фермерського господарства «Меринос Захід»».

Як видно з акта перевірки, податковим органом в ході перевірки встановлено порушення п.200.1 ст.200 розділу V Податкового кодексу України, абз.2 пп5)п.4,пп1) п.5.пп5)п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №159/28289, що вплинули на розрахунки з бюджетом.

В акті перевірки зазначено, що платник Фермерське господарство «Меринос Захід», занизив у декларації за квітень 2017року суму податку на додану вартість, яка підлягала нарахуванню в інтегрованій картці платника податку по терміну сплати 30.05.2017року в розмірі 505600,00грн., в декларації за травень 2017року суму податку на додану вартість, яка підлягала нарахуванню в інтегрованій картці платника податку по терміну сплати 30.06.2017 в розмірі 2558,00грн. Згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України податкове зобовязання Фермерського господарства «Меринос Захід» по ПДВ за квітень 2017року підлягає збільшенню на 505600,00грн., за травень 2017 року підлягає збільшенню на 2558,00грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення рішення форми «Р» від 21.07.2017 № НОМЕР_3.

Податковим повідомленням-рішенням від 21.07.2017 № НОМЕР_3 за порушення вимог п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, абз. 2 п.п.5 п.4, п.п.1 п. 5, п.п.5 п.5 розділу V Порядку № 21 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 635197,50грн. з них за податковими зобовязаннями у розмірі 508158,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 127039,50 грн. 50 згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

Вищенаведений акт камеральної перевірки та податкове повідомлення-рішення були направлені на адресу позивача засобами поштового зв'язку рекомендованими листами.

Позивач скористався можливістю досудового порядку вирішення спору та оскаржив податкове повідомлення рішення у адміністративному порядку, однак скаргу платника не було задоволено.

На думку позивача, з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а саме Товариством подано декілька уточнюючих розрахунків за квітень 2017 року та за травень 2017 року, які не враховано при проведенні перевірки та під час судового розгляду, а також здійснено оплату з податку на додану вартість, виходячи з відкоригованих показників.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 50 Податкового Кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (абз.1 п.50.1).

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку (абз.3-5 п.50.1).

Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу (п.50.2).

Судом встановлено, що позивачем було подано звітну податкову декларацію з податку на додану вартість 18.04.2017 за березень 2017року, 19.05.2017 за квітень 2017року, 20.06.2017 за травень 2017року засобами електронного звязку в електронній формі.

З пояснень представника позивача убачається, що через збій в системі програмного забезпечення «Соната», не була відображена в реєстрі виданих податкових накладних одна із виданих позивачем податкових накладних, що призвело до помилок у податковій звітності з ПДВ. Після оновлення програмного забезпечення, позивач самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях та подав уточнюючі розрахунки за березень, квітень, травень 2017року.

Абзацом 1 пункту 50.1. ст. 50 ПК України передбачено, що платник податку має право, у разі виявлення помилок в оформленні податкових декларацій, подати до неї уточнюючий розрахунок.

Так, 26.06.2017 Фермерське господарство «Меринос Захід» засобами електронного зв'язку подало уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації (№) за березень 2017 та задекларувало відємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 169951,00грн. Зазначений уточнюючий розрахунок було прийнято ДФС 26.06.2017, про що свідчить квитанція №2.

17.07.2017 Фермерське господарство «Меринос Захід» засобами електронного зв'язку подало уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації (НОМЕР_4 від 19.05.2017) та задекларувало усього податкових зобовязань у сумі 671818,00грн., усього податкового кредиту у сумі 648479,00грн., в тому числі рядок 16.1 «значення рядка 21 попереднього звітного (податкового періоду) у сумі 2558,00грн. Зазначений уточнюючий розрахунок було прийнято ДФС 17.07.2017 о 18:20год, про що свідчить квитанція №2.

20.07.2017 Фермерське господарство «Меринос Захід» засобами електронного зв'язку подало уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації за квітень 2017 року (№ НОМЕР_5).

Як видно з уточнюючого розрахунку за квітень 2017 року, позивач збільшив податкові зобовязання з ПДВ на суму 505600,00грн.

Після подачі уточнюючого розрахунку до податкової декларації за квітень 2017 року (НОМЕР_5 від 20.07.2017) з електронного рахунку позивача 2790 в системі електронного адміністрування ПДВ, було списано 505600,00грн. в бюджет України, що також підтверджується Листом ДФС України «Про розгляд запиту» 28994/16/99-99-12-03-01-15 від 06.12.2017 та витягом з електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ .

Наявність квитанції №2 щодо реєстрації уточнюючого розрахунку та відомості електронного рахунку в Системі електронного адміністрування ПДВ підтверджують, що уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації за квітень 2017року (№ від 20.07.2017), прийнятий ДФС України та відображений у базах даних.

У відповідності до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016, встановлено присвоєння звітному документу лише єдиний статусу «Повністю введено».?

А «Для звітних документів, поданих засобами електронного зв'язку в електронній формі», статус «Повністю введено» вважається присвоєним за умовчання у відповідності до глави 2 розділу IV Порядку ведення органами Державної фіскальної України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затверджу наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 .

Тобто, уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, до податкової декларації за квітень 2017 року (№ НОМЕР_5 від 20.07.2017), як такий, що поданий засобами електронного зв'язку в електронній формі є таким, що має статус «Повністю введено» за умовчанням, в силу закону.

Незважаючи на цей факт, посадові особи відповідача внесли зміни до статусу уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації за квітень 2017 року (№ НОМЕР_5 від 20.07.2017) змінивши статус «Повністю введено» на «Історія подання». Про що позивач дізнався із листа Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №572/13-09-08-00-11 від 21.05.2018 .

Наслідком зміни статусу стало невідображення показників уточнюючого розрахунку в інтегрованій картці позивача.

Водночас, ані нормам Податкового кодексу України, ані нормами Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №422, від 07.04.2016, контролюючому органу не надано повноваження змінювати статус «Повністю введено» податкової звітності, поданої засобами електронного зв'язку в електронній формі.

Суд вважає, що відповідач не мав права вносити зміни до статусу уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації за квітень 2017року (№від 20.07.2017).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №217/24994, визначено наступне.

У відповідності до п. 1 і 2 розділу ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зокрема, в інтегрованій картці платника відображаються зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності.

Також п. 4 розд. ІІІ цього ж Порядку передбачено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Як видно з наявних матеріалів справи (а саме: уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень, квітень, травень 2017року) позивач задекларував до сплати у рядку 18 вказаному розрахунку за квітень 2017року суму 505600,00грн. та у рядку 18 вказаному розрахунку за травень 2017року суму 2820,00грн.

Згідно з базами даних ДФС в систему електронного адміністрування податку на додану вартість ФГ «Меринос-Захід» відкрито електронний рахунок №2790.

Судом встановлено, що станом на 30.06.2017 на електронному рахунку №2790 обліковувався залишок коштів у сумі 510568,00грн., що підтверджується інтегрованою карткою платника по ПДВ .

25.07.2017 з електронного рахунку №2790 відповідно до п.200-1 ст.200-1 ПК України було списано до бюджету кошти в сумі 505600,00грн., які задекларовані у рядку 18 уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за квітень 2017року, поданого платником 20.07.2017, що підтверджується витягом з електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ.

Судом також було досліджено у судовому засіданні, що позивачем перераховано із поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість кошти у сумі 509880,00грн., що були достатніми для сплати узгоджених податкових зобовязань за квітень та травень 2017року, що підтверджується даними системи електронного адміністрування ПДВ на підставі яких здійснювалася перевірка та платіжним дорученням №318 від 15.06.2017.

Що стосується нарахування податкового зобовязання контролюючим органом у сумі згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, то суд зазначає, що це може призвести до подвійного оподаткування позивача, оскільки позивачем було самостійно подано уточнюючи розрахунки по ПДВ та відповідні кошти було списано з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ в дохід Держави.

Також суд встановив, що позивачем було самостійно розраховано та сплачено штрафні санкції у сумі 3%, хоча суд зазначає, що таке господарство звільняється від її сплати, згідно з п.40 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

Тобто, з огляду на наявність грошових коштів в системі електронного адміністрування ПДВ на момент виникнення обовязку із сплати (31.05.2017 та 01.07.2017) та вимог п.40 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, контролюючому органу було достатньо зазначити в акті перевірки про необхідність уточнення показників податкової звітності за квітень та травень 2017року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при винесенні оскаржуваного рішення, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)..

Щодо доводів позивача про те, що відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення передчасно, що позбавило його права надати заперечення до акта перевірки, суд зазначає таке.

Згідно з п.86.7 ст.86 ПК України (редакція на час виникнення спірних правових відносин між сторонами) у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 вказаного Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки) .

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 вказаного Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 вказаного Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Суд встановив, що відповідач склав акт №82/13-01-12-41/36918684 від 26.06.2018. Вказаний акт позивачем отримано 12.07.2017, що підтверджується повідомленням про вручення. 20.07.2017, як зазначає позивач, ним було подано свої заперечення на акт перевірки через електронний кабінет платника, однак доказів цього позивач суду не надав.

Таким чином, суд встановив, що відповідачем не було допущено порушення строків винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 21.07.2017 прийняте відповідачем, є протиправним та підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Львівській області .

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 21.07.2017.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства «Меринос-Захід» (місцезнаходження: 82167, Львівська область, Дрогобицький район, с.Почаєвичі, вул. Михайлівська, 2а, ) судовий збір в сумі 9527 (девять тисяч пятсот двадцять сім)грн.96коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2019.

Суддя Лунь З.І.