Справа № 820/2921/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року

Київ

справа №820/2921/17

адміністративне провадження №К/9901/41097/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області

на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 ( судді Мельнікова Л.В., Бенедикт А.П., Донець Л.О.)

у справі № 820/2921/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргідропроект»

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року задоволено адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Укргідропроект» до Головного управління ДФС у Харківській області (далі ГУ ДФС у Харківській області) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху, в зв'язку з несплатою відповідачем судового збору та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2017 продовжено ГУ ДФС у Харківській області строк для виконання вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скарга повернута відповідачу.

Податковий орган 14.12.2017 звернувся з апеляційною скаргою повторно та заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що податковий орган вже звертався з апеляційною скаргою, однак у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору недоліки апеляційної скарги не були усунуті та апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2017 у задоволенні клопотання ГУ ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено та апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області залишено без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

В межах наданого судом строку для усунення недоліків скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване аналогічними доводами, викладеними у попередньому клопотанні. Крім того, ГУ ДФС у Харківській області зазначило, що було позбавлено об'єктивної можливості виконати вимоги суду у повному обсязі, оскільки станом на час звернення відповідача до суду із апеляційною скаргою, з рахунків ГУ ДФС у Харківській області проводилось безспірне списання грошових коштів, що унеможливило сплату судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 підстави, наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані неповажними, у задоволенні клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження відмовлено та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, скаржник звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції позбавлено відповідача права на апеляційний розгляд справи. Відповідачем було подано скаргу в мінімальні строки, які є значно коротшими ніж максимальний однорічний строк.

Позивач у письмовому відзиві проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає судове рішення законним, обґрунтованим, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Підпунктом 12 пункту 1 Розділу VII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) установлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Стаття 49 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції, яка діяла на момент звернення з апеляційною скаргою) передбачала обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Маючи намір добросовісної реалізації належного права на апеляційний перегляд справи, сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору. Відсутність у податкового органу коштів, призначених для сплати судового збору, як і наслідок, невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов'язків не може слугувати поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені в кошторисі такої установи своєчасно та у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період.

Державні органи є рівними перед законом і судом, поряд з іншими учасниками справи, та зобов'язані діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень в апеляційному порядку, та не можуть зловживати наданими їм процесуальними правами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Щодо посилання податкового органу на те, що апеляційну скаргу було подано в строк, значно менший ніж річний, колегія суддів зазначає наступне. Річний строк, встановлений процесуальним законом, не надає податковому органу абсолютного права на звернення до суду з апеляційною скаргою в будь-який час, після спливу встановлених строків на апеляційне оскарження. В межах такого строку податкові органи мають можливість звертатися до суду з апеляційними скаргами, обґрунтовуючи при цьому поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, а суд, визнавши поважними підстави пропуску строку на оскарження рішення суду наділений процесуальним правом на поновлення строків. Після спливу такого строку така можливість у податкового органу відсутня.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції, не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які б могли призвести до скасування рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 у справі № 820/2921/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підпис) В.П. Юрченко