Справа № 200/1209/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 р. Справа№200/1209/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в собі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Василівська, 16) до Військової частини 3035 Національної гвардії України (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, б. 2) про стягнення страхових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в собі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини 3035 Національної гвардії України про стягнення страхових коштів на загальну суму 30 461,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.11.2017 року Слов`янським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області проведено планову перевірку правильності використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, направлених на виплату допомоги застрахованим особам та надання соціальних послуг в період з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року, та дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування України, виділених в період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року у військовій частині 3035 Національної гвардії України, за результатами якої складено акт від 14.11.2017 року №11.

Актом перевірки Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області №11 від 14.11.2017 року встановлено, що за період з 01.04.2013р. по 01.01.2015р. загальна сума витрат профінансованих Фондом складає 23 583,28 грн.

На підставі зазначеного акту винесено рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14.11.2017 року №132 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким позивача зобов`язано відшкодувати фонду неправомірно втрачену суму страхових коштів за період з 01.01.2015 року в розмірі 4585,20 грн., штрафні санкції в сумі 2292,60 грн., неправомірно витрачену суму страхових коштів за період до 31.12.2014 року в розмірі 23583,28 грн., що разом складає 30461,08 грн.

Відповідачем в судовому порядку оскаржено рішення управління Фонду від 14.11.2017 року №132. Однак у задоволенні адміністративного позову Військової частини 3035 було відмовлено.

До теперішнього часу кошти на підставі рішення Фонду не повернуті позивачу та не сплачені фінансові санкції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що позивачем пропущено тримісячний строк на звернення до суду з адміністративним позовом. Поважності причин пропуску позивачем не надано, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Військова частина 3035 Національної гвардії України, як платник страхових внесків перебуває на обліку в Слов’янському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

14.11.2017 року Слов’янським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області проведено планову перевірку правильності використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, направлених на виплату допомоги застрахованим особам та надання соціальних послуг в період з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року, та дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування України, виділених в період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року у військовій частині 3035 Національної гвардії України, за результатами якої складено акт від 14.11.2017року №11.

На підставі зазначеного акту винесено рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14.11.2017р. №132 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким позивача зобов'язано відшкодувати фонду неправомірно втрачену суму страхових коштів за період з 01.01.2015 року в розмірі 4585,20 грн., штрафні санкції в сумі 2292,60 грн., неправомірно витрачену суму страхових коштів за період до 31.12.2014 року в розмірі 23583,28 грн., що разом складає 30461,08 грн.

З рішенням управління Фонду від 14.11.2017р. №132 не погодився відповідач та звернувся із позовом до Донецького окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування відповідного рішення Фонду про повернення коштів та застосування фінансових санкцій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.04.2018р. по справі №805/4814/17-а в задоволенні адміністративного позову Військової частини 3035 було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018р. №805/4814/17-а апеляційна скарга Військової частини 3035 залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.09.2018 року №805/4814/17-а, №К/9901/60760/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини 3035 Національної гвардії України/ Відповідна ухвала суду набрала законної сили 12.09.2018р. з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає. Таким чином, рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14.11.2017р. №132 є законним, правомірним та обов’язковим для виконання відповідачем.

Позивачем направлена відповідачу претензія від 06.12.2018р. №01-07/16-1631 про сплату заборгованості за рішенням про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №132 від 14.11.2017 року у розмірі 30 461,08 грн.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Спірні правовідносини, на момент виникнення недоїмки, регулювались Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 №2240-III.

Положеннями статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Розпорядженням Голови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 18.10.2001 р. № 71 затверджено Положення про виконавчі дирекції відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в АР Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно зі ст. 1 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або повноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) одним із принципів страхування є відповідальність роботодавців та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

За принципами ч.1, п.1 ч.3 ст.9, п.2 ч.1 ст. 10 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідно до статті 22 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням” від 18 січня 2001 року № 2240-III, інші отримувачі коштів Фонду зобов’язані у десятиденний строк після отримання рішення Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, визначені у статті 30 цього Закону.

Відповідно до п.3, 4 ч.2 ст. 27 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням” страхувальник був зобов’язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону; вести облік коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, і своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність щодо цих коштів.

Згідно п.4 ч.2 ст.28 Законом України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 року №2240-III страховик зобов'язаний здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями 27 і 51 цього Закону.

Статтею 30 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-III передбачалось що, за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів. Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням” строк давності щодо стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій не застосовується. Не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку.

Щодо строку звернення позивача з адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.04.2018р. по справі №805/4814/17-а в задоволенні адміністративного позову Військової частини 3035 було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018р. №805/4814/17-а апеляційна скарга Військової частини 3035 залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з тим, що Військовою частиною 3035 Національної гвардії України було подано касаційну скаргу, позивачем не було здійснено дій щодо стягнення з відповідача існуючої заборгованості.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.09.2018 року №805/4814/17-а, №К/9901/60760/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини 3035 Національної гвардії України.

Після прийняття ухвали Верховного суду, з метою вирішення спору в досудовому порядку позивачем в межах строку звернення до суду була направлена відповідачу претензія від 06.12.2018р. №01-07/16-1631 про сплату відповідної заборгованості на підставі рішення управління Фонду від 14.11.2017р. №132.

У зв`язку з тим, що кошти відповідачем не сплачені, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів вимушений був звернутись до суду.

Згідно частини 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов’язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб’єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позивачем не пропущено трьох місячний строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно ч.4 кв. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що дана норма визначає строк звернення до суду для позивачів, які оскаржували рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Разом з цим, суду вважає, що позбавити такого права інших позивачів буде необґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи фонд вжив всіх заходів для досудового врегулювання спору шляхом надсилання претензії в межах тримісячного строку звернення до суду суб`єкту владних повноважень і в подальшому подав адміністративний позов також в межах строку, визначених ч. 4 с. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача, будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в собі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Василівська, 16) до Військової частини 3035 Національної гвардії України (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, б. 2) про стягнення страхових коштів - задовольнити.

Стягнути з Військової частини 3035 Національної гвардії України на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (розрахунковий рахунок 1069 в ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, ) страхові кошти на загальну суму 30 461,08 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.