Справа № 669/503/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 669/503/18

Головуючий у 1-й інстанції: Бараболя Н.С.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

22 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчука Миколи Вадимовича на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Хмельницькій області, інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчука Миколи Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БР №537605 від 24 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділу безпеки дорожнього руху ГУНП у Хмельницькій області, інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Хмельницькій області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчука М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БР №537605 від 24 квітня 2018 року.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2018 року позов задоволено: постанову серії БР № 537605 від 24 квітня 2018 року, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду, інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Хмельницькій області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчуком М.В. подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що акт комісійного обстеження залізничних переїздів Шепетівської дистанції колії Південно-Західної залізниці розміщених у Білогірському районі Хмельницької області та фото з місця обстеження ділянки вулично-шляхової мережі є беззаперечним доказом вини ОСОБА_3 у вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку.

Відтак, враховуючи приписи п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.04.2018 р. інспектором відділу БДР Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Харчуком М.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №537605 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_3 будучи посадовою особою - майстром шляхової околодки №19 п'ятої механізованої дільниці Шепетівської дистанції колії, порушив вимоги п.3.1.1.-3.1.2 та 3.6.5 ДСТУ та п.п. 1.5 ПДР України при утриманні залізничного переїзду в напрямку Шепетівка-Подільська- Ланівці, 75 км., а саме не вжив заходів щодо ліквідації осідань, вибоїни гранична глибина якої перевищує допустиму та оголення арматури залізничних настилів залізничних переїздів, чим порушив п.1.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягне за собою адміністративну відповідальність посадових осіб у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту постанови відповідача, позивач будучи посадовою особою - майстром шляхової колодки №19 пятої механізованої дільниці Шепетівської дистанції колії, при утриманні залізничного переїзду в напрямку Шепетівка-Подільська-Ланівці, 75 км., не вжив заходів щодо ліквідації осідань, вибоїни гранична глибина якої перевищує допустиму та оголення арматури залізничних настилів залізничних переїздів, чим порушив вимоги п.3.1.1.-3.1.2 та 3.6.5 ДСТУ.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вини позивача відповідач надав суду наступні докази: акт комісійного обстеження залізничних переїздів Шепетівської дистанції колії, Південно-Західної, розміщених у Білогірському районі Хмельницької області від 19.04.2018 та фотознімки із зображеннями обстежуваної ділянки (а.с.32-37).

Водночас, відповідно до ч.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07листопада 2015рокута зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою, в тому числі, про пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

Колегія суддів, проаналізувавши вимоги ч.3 розділу ІІ вказаної інструкції та дослідивши акт комісійного обстеження залізничних переїздів Шепетівської дистанції колії, Південно-Західної, розміщених у Білогірському районі Хмельницької області від 19.04.2018, погоджується із висновком суду першої інстанції, що даний акт не можу бути допустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам вищевказаної інструкції.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що в порушення вимог цієї інструкції, відповідачем при складанні постанови серії БР №537605 від 24.04.2018 не зафіксовано та не долучено заміри та схеми про пошкодження відрізку дороги, про перешкоду для дорожнього руху, а також про умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

Також, колегія суддів не приймає до уваги надані відповідачем фотознімки із зображенням обстеженої ділянки, оскільки із цих знімків не можливо встановити дату їх здійснення, а також появу вибоїн, оголення арматури залізничних настилів залізничних переїздів, а саме до обстеження ділянки чи після.

Посилання на будь-які інші докази, оскаржувана постанова не містить.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до відповідальності за частиною 1 статті 140 КУпАП є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчука Миколи Вадимовича залишити без задоволення, а рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.