Справа № 400/2618/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2618/18

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до секретаря Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Дзюбенко Людмили Петрівни про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

25 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправним розпорядження секретаря Южноукраїнської міської ради Дзюбенко Людмили Петрівни №04/06-05 від 20.08.2017 року "Про застосування заходів адміністративного стягнення", скасувати його та стягнути з департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на її користь премію за підсумками роботи у серпні місяці 2018 року у розмірі 5 949,97 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 повернуто.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт зазначає, що на неї, як на посадову особу місцевого самоврядування та як на особу, що проходить публічну службу, розповсюджується тримісячний строк на оскарження, встановлений ст.233 КЗпП України. З урахуванням того, що апелянт намагалась ознайомитися з результатами службового розслідування щодо її дисциплінарного проступку за який її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, найбільш сприятливим для неї був би строк звернення до суду за захистом трудових прав, встановлений ст.233 КЗпП України, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2018року ОСОБА_2 направлено до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування розпорядження секретаря Южноукраїнської міської ради Дзюбенко Людмили Петрівни №04/06-05 від 20.08.2018 року "Про застосування заходів адміністративного стягнення", в прохальній частині якої містилось клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначила, що у правовідносинах притягнення до дисциплінарної відповідальності, на неї розповсюджуються норми КЗпП, зокрема тримісячний строк вирішення трудового спору, відповідно до ст.233 КЗпП. Окрім того, апелянт не мала змоги звернулися до суду з позовом щодо оскарження розпорядження про притягнення її до дисциплінарної відповідальності раніше, оскільки протягом тривалого часу зверталась до відповідача з питань ознайомлення її з результатами службового розслідування.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску або зазначити.

19 листопада 2018 року до суду, на виконання ухвали, надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначила, що тривале ненадання їй секретарем Южноукраїнської міської ради Миколаївської області результатів службового розслідування за якими на ОСОБА_2 накладене дисциплінарне стягнення є тривалим порушенням її прав, що об'єктивно унеможливило її звернення до суду, оскільки відповідно до ч.5 ст.160 КАС України, в своїй позовній заяві мала викласти обставини, якими обґрунтовує свої позовні вимоги, докази що їх підтверджують, докази що доводять протиправність прийнятого рішення тощо. Однак не могла цього зробити без ознайомлення з результатами службового розслідування, оскільки з оскаржуваного розпорядження не вбачається, за яке саме з двох, що перевірялися фактів, відповідачем зроблено висновок про порушення ОСОБА_2 трудових обов'язків.

Основною причиною пропуску строку позивач вважає тривале порушення її прав секретарем Южноукраїнської міської ради, який приховує від неї інформацію, з якого питання її притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частинами 1 та 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За обставинами справи, з копією оскаржуваного розпорядження від 20.08.2018 року №04/06-05 позивач ознайомлена того ж дня, 20.08.2018 року, про що свідчить її власний підпис (а.с.82).

Звертаючись з даним позовом 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 пропустила строк звернення до суду більше ніж на місяць.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд, за заявою учасника справи, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, зазначає про власне бажання самостійно розібратися у причинах притягнення її до дисциплінарної відповідальності та про тривале ненадання відповідачем для ознайомлення матеріалів службової перевірки.

Бажання позивача самостійно розібратися у причинах притягнення до дисциплінарної відповідальності та ознайомитися з матеріалами службового розслідування, не є підставою для поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Крім того, запит позивача до Южноукраїнської міської ради, який вона надає на підтвердження своїх доводів щодо не ознайомлення з матеріалами службового розслідування, датований 05 жовтня 2018 року, тобто поданий він вже після закінчення строку звернення з цим позовом до суду, встановленого ч.5 ст.122 КАС України (а.с.131).

Відтак, наведені позивачем доводи на обґрунтування підстав для поновлення строку на звернення до суду не можуть бути визнанні поважними, оскільки позивач не була позбавлена можливості звернутися до суду з позовом в межах місячного строку звернення до суду, проте таким правом не скористалася.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу, згідно приписів якої, якщо заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо повернення позовної заяви ОСОБА_2, у зв'язку із відсутністю поважних підстав для поновлення строку звернення до суду.

На підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. (рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України", N 23436/03, пункти 22-23).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов'язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов'язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб'єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

З наведеного вбачається, що за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко