Справа № 213/4269/18
Суддя: Князєва Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста ОСОБА_1 Дніпропетровської області
Справа № 213/4269/18
Номер провадження 2-а/213/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Князєвої Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_3, до інспектора СРПП Новгородківського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 грудня 2018 року відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121/125 КУпАП та виніс відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що відповідач виніс постанову з порушенням норм законодавства. При цьому зазначає, що КУпАП не містить такої статті, а містить окремо ст. 121 та ст. 125.

Зазначає, що за переконанням відповідача позивач 18 грудня 2018 об 11 годині 20 хвилин по автодорозі Кропивницький ОСОБА_1 Ріг керував транспортним засобом ВАЗ-2121 поза межами населеного пункту, не ввімкнувши фари ближнього світла, та транспортний засіб переобладнаний для роботи на газу без погодження в органах поліції. Вважає, що зі змісту постанови можна зробити субєктивний висновок про те, що відповідач встановив два адміністративні правопорушення: 1) передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (керування переобладнаним транспортним засобом), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (керування поза межами населеного пункту із не увімкненими фарами ближнього світла, тобто порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із фактом вчинення жодного із зафіксованих відповідачем правопорушень позивач не погоджується. Зазначає, що він керував транспортним засобом з увімкненими фарами ближнього світла, однак відповідач при розмові з позивачем зазначив на свій помилковий висновок він вважав, що увімкнені були габаритні ліхтарі. У конструкції автомобіля позивача лампа ближнього світла і лампа габаритного ліхтаря знаходяться в одному корпусі і через значний вік автомобіля та природний знос скляної поверхні фар (скло стало менш прозорим та втратило частину своїх властивостей) відповідач неправильно визначив, які саме лампи у корпус фар були увімкнені в той момент. Була світла пора доби і на проїзній частині промені світла не відображалися. Крім того, зазначає, що автомобіль позивача не є переобладнаним для роботи на газу. У багажному відділенні автомобіля встановлено газовий балон, однак це єдиний елемент газового обладнання, що наявний в автомобілі. Транспортний засіб був придбаний саме в такому стані, з демонтованим або не до кінця встановленим газобалонним обладнанням. Сам по собі балон в автомобілі не виконує жодних функцій, оскільки він не повязаний з будь-яким іншим інженерним обладнанням автомобіля та не змінює жодних властивостей чи характеристик автомобіля. Крім того, викладене в постанові формулювання «переобладнаний для роботи на газу» не є чітким, оскільки не містить в собі відомості про конкретний вузол чи механізм автомобіля, який було піддано переобладнанню. Також зазначає, що відповідач не є спеціалістом у питаннях визначення факту переобладнання автомобілів і самостійно не може робити відповідних висновків. При розгляді справи відповідач не мав жодних доказів вчинення позивачем правопорушень та його вини.

Крім того, з огляду з те, що фактично зі встановлених відповідачем обставин, він повинен був притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накласти стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Викладене свідчить про незаконність дій відповідача та наявність підстав для визнання його дій протиправними, скасування постанови.

Позивач, представник позивача, відповідач у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Позивач, відповідач про причини неявки не повідомили. Відповідач відзив не надав.

З огляду на те, що перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначені статтею 205 КАС України, відсутні, але всі учасники справи не зявилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

18 грудня 2018 року інспектором СРПП Новгородківського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 440020. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_2 18 грудня 2018 року об 11 годині 20 хвилин по автодорозі Кропивницький ОСОБА_1 Ріг 20 км керував транспортним засобом ВАЗ-2121, номерний знак НОМЕР_1, поза населеним пунктом, не ввімкнувши фари ближнього світла, та транспортний засіб переобладнаний для роботи на газу без погодження в органах поліції, чим порушив п. 9.8 та 31.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121/125 КУпАП. Керуючись ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Викладеним фактам відповідають правовідносини, що витікають із права особи оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення особою, щодо якої її винесено, і регулюються нормами ст.ст. 287-289 КпАП України.

Жодного доказу як на підтвердження факту порушення прав ОСОБА_2, так і на підтвердження відповідності дій інспектора вимогам нормативно-правових актів, ані позивачем, ані відповідачем не надано.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив такі аргументи: відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин; при керуванні транспортним засобом фари ближнього світла були ввімкнені, відповідач помилково прийняв їх за габаритні ліхтарі; автомобіль не переобладнаний для роботи для газу, оскільки в багажнику знаходиться лише балон, який ні до чого не підєднаний, а відповідач не є спеціалістом з визначення факту переобладнання; відповідач притягнув його відповідальності за ч. 1 ст. 121/125 КУпАП, проте КУпАП не містить такої статті, а містить окремо ст. 121 та ст. 125; за ймовірне керування поза межами населеного пункту із не увімкненими фарами ближнього світла, тобто порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідач мав притягнути його за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накласти стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Щодо посилання у позові на те, що КУпАП не містить ст. 121/125 суд вважає, що зазначення в постанові статей, за які передбачена відповідальність, через похилу риску не свідчить про незаконність постанови в цілому.

Посилання позивача на те, що за вчинене керування поза межами населеного пункту із не увімкненими фарами ближнього світла, тобто порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідач мав притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП суд вважає непереконливим з огляду на таке.

Зі змісту протоколу зрозуміло, що інспектором притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за керування автомобілем поза межами населеного пункту без ввімкнених фар ближнього світла, чим порушено п. 9.8 ПДР України.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до 9.1. розділу 9 ПДР України попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Таким чином, денні ходові вогні це зовнішні світлові прилади. З точки зору ПДР України вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми світловими приладами».

Крім того, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Зі змісту протоколу не вбачається, що ОСОБА_2 не ввімкнув ближні фари при початку руху чи зміні його напрямку.

Таким чином, за не ввімкнені за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денні ходові вогні або ближнє світло настає відповідальність за ст. 125 КУпАП.

Тому доводи позивача про те, що за ймовірне ним вчинене правопорушення відповідач мав притягнути його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, не відповідають вимогам закону.

Разом з тим, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що фари ближнього світла були ввімкнені, а відповідачем вони помилково були прийняті за габаритні ліхтарі.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Переобладнання транспортного засобу шляхом встановлення газобалонного обладнання передбачає собою встановлення низки елементів та комплектуючих. Твердження позивача, що в багажнику автомобіля знаходиться лише не приєднаний балон, відповідачем не спростовано. Доказів на підтвердження переобладнання автомобіля відповідачем не надано.

Тому притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не підтверджено належними доказами.

За частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс).

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції Національної поліції, здійснюється на основі суворого додержання принципу законності (частина 1 та 2 ст.7); завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у встановлений судом строк заперечень проти позову не надав, що згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України дорівнюється визнанню позову.

Таким чином, слушними є лише доводи позивача щодо притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладене суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 90, 139, 159, 205, 241-246, 268, 271, 272, 286 КАС України, ст. 293 КпАП України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_3, до інспектора СРПП Новгородківського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 440020 від 18 грудня 2018 року, винесену інспектором СРПП Новгородківського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_4, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121/125 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_2, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2.

Відповідач: інспектор СРПП Новгородківського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_4, вул. Центральна, буд. 2, смт. Новгородка, Новгородський район, Кіровоградська область, РНОКПП під час розгляду справи не встановлено.

Суддя Н. В. Князєва