Справа № 420/385/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/385/19
Головуючий І інстанції Танцюра К.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року по справі за завою Головного управління ДФС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2019 року ГУ ДФС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із заявою до ФОП ОСОБА_1, в якій просило суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна позивача згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 не допустив працівників ГУ ДФС в Одеській області до проведення фактичної перевірки, що є підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року заяву ГУ ДФС в Одеській області - задоволено. Підтверджено обґрунтованість повного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 23.01.2019р.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ФОП ОСОБА_1 07.02.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні вимог заяви.

20.02.2019р. в судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт (відповідач) не прибув з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений.

Представник заявника в судове засідання суду апеляційної інстанції 20.02.2019р. прибув та у зв'язку з неявкою апелянта, надав заяву про розгляд даної справи без його участі або в порядку письмового провадження.

В зв'язку з вказаними вище обставинами, апеляційний суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні без участі сторін та за наявними у справі матеріалами (доказами).

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами встановлено наступні обставини справи.

21.01.2019 року наказом Головного управління ДФС в Одеській області №351, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, прийнято рішення провести з 21.01.2019 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1, тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2017р. по дату закінчення фактичної перевірки.

22.01.2019 року головні державні ревізори-інспектори Відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили вихід за адресою господарської одиниці (магазину) ФОП ОСОБА_1, розташованої по вул.Успенській,119/А в с.Ананьїв перший, Ананьївського району, Одеської області, та з метою проведення перевірки, пред'явили свої направлення та наказ на проведення перевірки, однак фактично не були допущені до її проведення.

У зв'язку з зазначеним, в.о. начальника Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 зі зверненням про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративного арешту майна у зв'язку з відмовою (недопущенням) 22.02.2019р. від проведення фактичної перевірки.

23.01.2019р. о 12:35год. заступником начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1

Таким чином, не погоджуючись з такими діями щодо не допуску працівників ГУ ДФС в Одеській області до проведення фактичної перевірки, позивач звернувся до суду із даною заявою про застосування адміністративного арешту майна платника податків - відповідача ФОП ОСОБА_1

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог контролюючого органу та, відповідно, з неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п.п.19-1.1.4. та п.п.19-1.1.14. п.19 19-1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст.19-3 цього Кодексу, як здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Як слідує зі змісту вимог п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Крім того, пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності ж до приписів п.80.2.5 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як визначено п.п.81.1.,81.2 ст.80 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у 2-х примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Так, згідно із вимогами п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 ст.94 ПК України передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, є і відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як передбачено п.п.94.5,94.6 ст.94 ПК України, арешт майна може бути «повним» або «умовним». Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Крім того, як слідує з положень п.94.10 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. При чому, строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно з п.94.19 ст.94 ПК України, адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 22.01.2019 року головними державними ревізорами-інспекторами Відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з метою проведення перевірки, було здійснено вихід за адресою господарської одиниці ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту від 22.01.2019 року №55 «Про відмову від ознайомлення з наказом та від підпису у направленнях на перевірку», особа, яка фактично проводила розрахункові операції в цьому магазині - ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) фактично відмовилась від отримання направлень №167 і №168 від 21.01.2019 року та копії наказу від 21.01.2019р. №351 про проведення перевірки (а.с.16).

Також, ОСОБА_6 відмовила вказаним вище посадовим особам Відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області і у допуску до перевірки, про що було складено відповідний акт відмови від допуску до перевірки №54 від 22.01.2019р. (а.с.14).

При цьому, особа, яка фактично проводила розрахункові операції, т.б. ОСОБА_6, відмовилась від підпису акту не допуску до проведення фактичної перевірки працівників органів ГУ ДФС в Одеській області №54 від 22.01.2019р. про що, державними інспекторами ОСОБА_2. та ОСОБА_3., в свою чергу, в той же день було складено акт відмови від підпису акту недопуску до перевірки №53 (а.с.15).

Одночасно судова колегія вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на своє перебування під час цієї перевірки на лікарняному цілком обґрунтовано не були взяті до уваги судом 1-ї інстанції, оскільки на момент розгляду даної справи окружним судом, т.б. станом на 28.01.2019 року, позивачем на підтвердження цих доводів не було надано жодних доказів.

До того ж, необхідно звернути увагу й на те, що факт знаходження на місці проведення перевірки особа, яка фактично проводила розрахункові операції, т.б. продавця - ОСОБА_6, підтверджується в тому числі і наявним в матеріалах справи інформаційного повідомлення Ананьївського Відділення поліції Котовського ВП ГУ НП в Одеській області від 22.01.2019р. (а.с.72).

Так, з вказаної інформації Ананьївського ВП Котовського ВП ГУ НП в Одеській області від 22.01.2019р. вбачається, що 22.01.2019р. о 11:53 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.01.2019р. о 11:52 за адресою: АДРЕСА_1, виник конфлікт. Заявником, який подзвонив в службу 102 є працівник податкової інспекції ОСОБА_2, який прибув на перевірку ФОП «ОСОБА_1», і у якого в магазині виник конфлікт з продавцем ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Таким чином, зазначені обставини підтверджують факт прибуття перевіряючих до приміщення належного відповідачу магазину, за адресою АДРЕСА_1, з метою проведення перевірки на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №351 від 21.01.2019р. та перебування там особи, що здійснювала розрахункові операції, продавця ОСОБА_7, яка, в свою чергу, категорично не допустила останніх до проведення фактичної перевірки.

Отже, за таких обставин, судова колегія приходить аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про обґрунтованість та наявність усіх законних підстав для задоволення заяви ГУ ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_1, згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 23.01.2019р.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20.02.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук