Справа № 540/2640/18
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2640/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Садовій О.Р.,

за участю:

представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2018 р. № 005701405,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2018 р. № 005701405, згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 59833,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем в порушення вимог п.81.1 ст.81 ПК України не прийнято наказ про проведення фактичної перевірки щодо позивача та/або об'єктів її господарської діяльності, а наказ від 31.10.2018 р. № 1181 стосується цілого переліку суб'єктів та/або об'єктів, які підлягають відпрацюванню, та містить різні підстави для проведення перевірки. З вказаного наказу неможливо встановити дійсну підставу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 Крім того, сам перелік осіб, який є невід'ємною частиною наказу, не містить підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу. За результатами перевірки відповідач зробив висновок про порушення ФОП ОСОБА_2 п.2.6 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, а саме: не забезпечено своєчасне оприбуткування (облік) в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси (місце проведення розрахунків), однак під час перевірки посадовими особами КОРО за період з 12.02.2016 р. по 30.12.2017 р. не досліджувались, а тому вважає, що висновки акта щодо наявності в діях ФОП ОСОБА_2 порушень вимог п.2.6 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України ґрунтуються виключно на припущеннях контролюючого органу. Зазначає, що застосовані до неї штрафні санкції в розумінні ст.ст.238, 239 ГК України є адміністративно-господарськими санкціями та у відповідності до ст.250 ГК України мали бути застосовані не пізніше як через 1 рік з дня порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Оскільки при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач пропустив річний строк, застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 59833,70 грн. є неправомірним.

Ухвалою від 27.12.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 21.01.2019 р. о 13:00 год.

17.01.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що з 01.01.2011 р. строк притягнення суб'єктів господарювання за порушення п.2.6 п.2 Положення обчислюється враховуючи положення ст.102 ПК України. Вважає, що оскільки перевіряючих було допущено до проведення перевірки, то предметом розгляду в суді має бути суть виявлених порушень законодавства.

Ухвалою від 21.01.2019 р. поновлено судовий розгляд, витребувано від позивача докази та призначено судове засідання на 15.02.2019 р. на 09:00 год.

04.01.2019 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі "Про проведення фактичних перевірок" від 31.10.2018 р. № 1181 затверджено перелік суб'єктів та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, із зазначенням дати початку та тривалості перевірок. Згідно з переліком відпрацюванню підлягає ФОП ОСОБА_2, підстава - пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, дата початку перевірки - з 08.11.2018 р. (а.с.14).

На підставі цього наказу відповідачем видано направлення на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 від 08.11.2018 р. №№ 1107, 1108.

Наказ та направлення отримано позивачем 09.11.2018 р., про що свідчить її особистий підпис у направленнях (а.с.32, 33).

Зазначені документи стали підставою для проведення фактичної перевірки магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 господарську діяльність ФОП ОСОБА_2

За результатами фактичної перевірки складено акт від 09.11.2018 р., в якому зазначено про встановлення фактів несвоєчасного оприбуткування готівки, а саме: готівкові кошти в розмірі 496,63 грн. за 12.02.2016 р. фактично оприбутковані 13.02.2016 р.; готівкові кошти в розмірі 705,51 грн. за 13.06.2016 р. фактично оприбутковані 14.06.2016 р.; готівкові кошти в розмірі 478,15 грн. за 24.09.2016 р. фактично оприбутковані 26.09.2016 р.; готівкові кошти в розмірі 663,70 грн. за 05.10.2016 р. фактично оприбутковані 06.10.2016 р.; готівкові кошти в розмірі 443,96 грн. за 24.11.2016 р. фактично оприбутковані 25.11.2016 р.; готівкові кошти в розмірі 387,18 грн. за 20.01.2017 р. фактично оприбутковані 21.01.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 649,07 грн. за 28.01.2017 р. фактично оприбутковані 30.01.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 901,21 грн. за 25.05.2017 р. фактично оприбутковані 26.05.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 557,85 грн. за 19.06.2017 р. фактично оприбутковані 20.06.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 841,86 грн. за 03.07.2017 р. фактично оприбутковані 06.07.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 719,07 грн. за 21.07.2017 р. фактично оприбутковані 22.07.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 1061,26 грн. за 17.08.2017 р. фактично оприбутковані 18.08.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 699,42 грн. за 10.09.2017 р. фактично оприбутковані 11.09.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 314,13 грн. за 03.11.2017 р. фактично оприбутковані 04.11.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 771,05 грн. за 06.11.2017 р. фактично оприбутковані 07.11.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 645,51 грн. за 28.11.2017 р. фактично оприбутковані 29.11.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 875,05 грн. за 07.12.2017 р. фактично оприбутковані 08.12.2017 р.; готівкові кошти в розмірі 756,13 грн. за 30.12.2017 р. фактично оприбутковані 31.12.2017 р., що є порушенням пп.2.6 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Перевірку проведено в присутності ФОП ОСОБА_2, яка ознайомилася з актом перевірки, підписала його без зауважень а.с.12-13).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.11.2018 р. № 005701405, яким на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, абз.3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 59833,70 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контролю за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України), а також здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.19-1.1.16 п.19-1.1 ст.19 ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).

Згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Водночас суд зазначає, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем було прийнято наказ "Про проведення фактичних перевірок" від 31.10.2018 р. № 1181, згідно переліку якого визначено проведення фактичної перевірки позивача, виписано направлення на проведення перевірки від 08.11.2018 р. № 1107, № 1108, якими доручено з 08.11.2018 р. тривалістю 10 діб заступнику начальника відділу ОСОБА_3 та головному державному ревізор-інспектору ОСОБА_4 провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2

09.11.2018 р. позивач ознайомилася з направленнями на перевірку та отримала копію наказу від 31.10.2018 р. № 1181, про що свідчить її підпис в направленнях. Перевірка проведена в присутності ФОП ОСОБА_2

Складений за результатами фактичної перевірки акт від 09.11.2018 р. №0484/21/22/РРО/НОМЕР_1 підписано ФОП ОСОБА_2 без зауважень.

З огляду на викладене, враховуючи наявність прийнятих ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі наказу від 31.10.2018 р. № 1181, направлень на проведення фактичної перевірки від 08.11.2018 р. № 1107, № 1108, копії яких містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність у посадових осіб відповідача правових підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2

Суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_2 допустила посадових осіб відповідача до фактичної перевірки, була присутньою під час її проведення, підписала акт перевірки без зауважень.

Доводи позивача про невідповідність наказу вимогам законодавства, відсутність підстав для проведення фактичної перевірки суд не бере до уваги, оскільки платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 р. у справі № 826/13963/16 (К/9901/40298/18), від 13.03.2018 р. у справі № 804/1113/16 (К/9901/19326/18), від 30.11.2018 р. у справі № 808/1641/15 (К/9901/6626/18), від 29.10.2018 р. у справі № 805/1861/160а (К/9901/30943/18), постанові П'ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 р. у справі № 814/1473/18, постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 821/1957/16, суд не бере до уваги, так як нею врегульовано інші, ніж у цій справі, правовідносини. Зокрема, у справі № 821/1957/16 встановлено, позивач не був належним чином повідомлений про дату початку фактичної перевірки та місце її проведення. В той же час у даній справі позивач отримала наказ про призначення фактичної перевірки, направлення на перевірку, була присутньою при її проведенні та підписала без зауважень складений за результатами її проведення акт.

Стосовно зафіксованого актом перевірки від 09.11.2018 р. № 0484/21/22/РРО/НОМЕР_1 порушення позивачем вимог п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, що полягає в несвоєчасному оприбуткуванні готівкових коштів за період з 12.02.2016 р. по 30.12.2017 р. на загальну суму 11966,74 грн., суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст.2 Закону № 265 КОРО - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в п.1.2 гл.1 Положення № 637, в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (п.2.2 гл.2 Положення № 637).

Згідно з п.7.15 гл.7 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Пунктом 2.6 глави 2 Положення передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 р. № 436/95 (далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність абзацом третім статті 1 Указу № 436/95.

Вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 р. № 199, у пункті 2 яких закріплено, що зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 00 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати всю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Невиконання вказаних приписів тягне за собою відповідальність передбачену абзацом третім частини першої статті 1 Указу № 436/95.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі № 804/5253/14.

Зі змісту позовної заяви ФОП ОСОБА_2 слідує, що сам факт порушень вимог Положення № 637 позивач не заперечує, однак не погоджується із застосуванням до неї штрафних санкцій внаслідок пропуску встановленого ст.250 ГК України річного строку.

Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими з наступних підстав.

08.06.1995 р. між Верховною Радою України та Президентом України укладено Конституційний Договір № 1к/95-ВР (далі - Конституційний Договір) про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Статтею 25 Конституційного Договору передбачено, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов'язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Тлумачення цитованих вище положень, з врахуванням суспільно-політичних передумов їх прийняття, дозволяє прийти до висновку, що Укази Президента України з питань економічної реформи, не врегульованих чинним на той час законодавством України, видані у відповідності до Конституційного Договору, є обов'язковими для виконання на всій території України до прийняття відповідних законів.

12.06.1995 р. Президент України видав Указ № 436/95, яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб'єктів господарювання за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах.

Метою прийняття Указу № 436/95 є поліпшення стану готівкового обігу, визначення єдиних підходів до встановлення відповідальності за порушення суб'єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки та запобігання зловживанням під час здійснення операцій з готівкою, приховуванню доходів.

06.07.1995 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), положення розділу V якого визначають перелік порушень, за вчинення яких передбачено застосування фінансових санкцій.

За змістом розділу V Закону № 265/95-ВР, так само як і положень інших законів України, законодавцем не визначено серед правопорушень не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах та не встановлена відповідальність за таке діяння.

З прийняттям Конституції України 1996 року Указ № 436/95 скасовано не було. На час виникнення спірних у цій адміністративній справі відносин законодавцем не прийнято будь-яких інших законів, сфера дії яких охоплювала би відносини, регламентовані Указом № 436/95.

Таким чином, застосування до суб'єктів господарювання штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу третього статті 1 Указу № 436/95 є правомірним. Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду України, закріпленій у постанові від 02.04.2013 р. у справі № 21-77а13.

Відповідно положення ч.2 ст.250 ГК України слід розуміти таким чином, що дія частини першої вказаної статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені в тому числі Указом Президента № 436/95, який має юридичну силу Закону, контроль за дотриманням якого покладено на фіскальні органи.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.11.2018 р. у справі № 803/780/17 (К/9901/40827/18).

Відповідно до ч.1 ст.250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єктів господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення але не пізніш ніж через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Частина 2 статті 250 ГК України доповнена Законом України від 02.12.2010 р. № 2756-VІ, зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи. Даний Закон набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, тобто з 01.01.2011 р.

Приписами пп.14.1.39 п..14.1 ст.14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.2 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З аналізу даних правових норм слідує, що починаючи з 01.01.2011 р. строк притягнення суб'єктів господарювання за порушення пп.2.6 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні обчислюється з урахуванням положень ст.102 ПК України.

Факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 11966,74 грн. підтверджується витягом з бази даних АС "Податковий блок", актом фактичної перевірки від 09.11.2018 р. № 0484/21/22/РРО/НОМЕР_1, який підписано позивачем без зауважень.

Будь-яких доказів на спростування вказаних порушень ФОП ОСОБА_2 до суду не надано.

Ухвалою від 21.01.2019 р. позивача було зобов'язано надати до суду належним чином засвідчені витяги з КОРО за 2016 та 2017 роки за дати, що стосуються оприбуткування готівкових коштів, які зазначені у акті фактичної перевірки.

На виконання ухвали позивачем надано лише перші сторінки КОРО та копії Z-звітів, з яких неможливо взагалі встановити, чи відображені вони у КОРО чи ні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивачем допущено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на суму 11966,74 грн., відповідачем обґрунтовано на підставі Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 застосовано штрафні санкції до позивача у п'ятикратному розмірі несвоєчасно оприбуткованої суми, а саме - 59833,70 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 19.11.2018 р. № 005701405, а тому відсутні підстави для задоволення позову ФОП ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2018 р. № 005701405.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 лютого 2019 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 108080000