Справа № 459/252/19
Суддя: Жураковський А. І.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/252/19
Провадження № 2-а/459/33/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2019 р. Червоноградський міський суд Львівської області в складі головуючого судді Жураковського А.І., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження термінову адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2019 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними дії поліцейського СРПП №3 старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії НК № 943832 від 20.01.2019 р. про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за ст.126 ч.2 КУпАП, визнати вказану постанову протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити. Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову, яку він отримав поштою 25.01.2019 року, складено у його відсутності. Крім того, вважає, що подія і склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП, відсутні. Зазначає, що на пропозицію поліцейського надати посвідчення водія, він надав тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами Серії ТД №569010 від 03.11.2018 року, який є дійсний протягом трьох місяців та паспорт громадянина України.

01.02.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у терміновій адміністративній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.02.2019 р. о 16:30 год. у залі судових засідань Червоноградського міського суду Львівської області, без повідомлення сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суду не подано.

Також сторони не подавали будь-яких інших заяв чи клопотань.

На підставі ст. 229, ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглянута у письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши докази у справі, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Як видно з оскаржуваної постанови серії НК № 943832 від 20.01.2019 р., така винесена відносно позивача з приводу того, що останній 20.01.2019 р. о 02:50 год. у м.Червонограді на вул. Шептицького, 18, керував автомобілем НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 510 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

03.11.2018 року інспектор ГР ПП №4 Сокальського ВП замість посвідчення водія серії ВХТ №761829 видав ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами Серії ТД №569010, строк дію такого не перевищує тримісячного строку з часу тимчасового вилучення посвідчення водія.

З огляду на наявність у позивача тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами Серії ТД №569010, у якому зазначено, що такий видано замість посвідчення водія серії ВХТ №761829, суд вважає доведеним наявність у позивача права керування транспортним засобом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тому притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним, а оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, слід зазначити.

28.01.2019 року між адвокатом ОСОБА_3 та позивачем укладено договір про надання юридичних послуг.

На підтвердження факту виконання умов вказаного договору позивачем надано акт виконаних робіт від 28.01.2019 р., вартість юридичних послуг за яким склала 2000,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №3 від 28.01.2019 р.

Згідно ч.ч.1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Враховуючи, що позов задоволено, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 943832 від 20.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу розміром 510 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14.02.2019 р.

Суддя А.І. Жураковський