Справа № 540/2051/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2051/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження без фіксування технічними засобами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відсудження, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1І.) звернулася до суду з позовом до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуації людей і майна із зони відчуження (далі - відповідач, Комісія), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі - третя особа), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.11.2018 р., просить:

- визнати рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р., в частині визнання довідки № 28419 від 18.09.1991 р. про евакуацію з м. Прип'ять недійсною - протиправним.

- визнати рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р., в частині відмови у підтвердженні статусу евакуйованих із зони відчуження ОСОБА_1 - протиправним.

- скасувати рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р., в частині відмови в підтвердженні статусу ОСОБА_1 та в частині визнання довідки № 28419 від 18.09.1991 р. про евакуацію з м. Прип'ять недійсною.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 СТОРІН

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент Чорнобильської катастрофи 26 квітня 1986 року вона разом з батьками проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Доказами проживання її родини за наведеною адресою є акт здачі і приймання квартири від 22 січня 1985 року та договір найму житлового приміщення від 22 січня 1985 року. Одразу після катастрофи, 27 квітня 1986 року, родина ОСОБА_1 була евакуйована з м. Прип'ять в с. Поліське, де розташовувався штаб з евакуації. 23 липня 1986 року головою виконкому Прип'ятської міської ради народних депутатів було видано довідку про евакуацію з м. Прип'ять ОСОБА_4 (мати позивачки) з сім'єю в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС. 18 вересня 1991 року виконкомом Київської обласної ради народних депутатів матері позивачки ОСОБА_4 видано довідку №28417 про те, що остання станом на 26 квітня 1986 року фактично проживала та була прописана за адресою: АДРЕСА_1 та згідно з встановленим порядком була евакуйована 27 квітня 18986 року. Таку ж довідку під номером №28419 видано й ОСОБА_1 Довідка є підставою для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 у відповідності до п.2 ст.14 Закону Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та дійсна при пред'явленні документа, який посвідчує особу. При зверненні до ГУ ПФУ в Херсонській області для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач отримала відповідь (№2/к-1сб-1 від 02.02.2017 року), згідно з якою довідка №28419 від 18 вересня 1991 року потребує до оформлення, оскільки в ній не зазначена дата евакуації. При зверненні до Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА для отримання дублікату довідки №28419 від 18 вересня 1991 року з проставленою датою евакуації, позивач отримала відповідь (№05-59-2348 від 15 вересня 2017 року) з переліком необхідних документів, надання яких дасть змогу повторно розглянути заяву про видачу дублікату довідки №28419 від 18 вересня 1991 року. Після надання всіх необхідних документів, замість видання дублікату довідки, відповідач виніс на розгляд питання про підтвердження/відмову у підтвердженні статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження у 1986 році. Протоколом №195 від 26 липня 2018 року відповідач визнав довідку №28419 від 18 вересня 1991 року про евакуацію з м. Прип'ять недійсною та відкликав її, оскільки така довідка не відповідає вимогам додатку №3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач вказує на формальний порядок розгляду її заяви та доданих до неї документів, а також застосувала норми законодавства, яке на момент видачі довідки №18419 від 18 вересня 1991 року не діяло.

19 листопада 2018 року Комісією до суду надано письмовий відзив, в якому відповідач позовні вимоги не визнає з таких підстав. Відповідно до п.11 (у відзиві помилково вказано п.10) Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (затверджений постановою КМУ від 11 липня 2018 р. N 551, далі - Порядок №551) посвідчення видаються…потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4). Відповідач, аналізуючи наведену норму, вказує, що основними умовами для визнання особи такою, яка була евакуйована із зони відчуження, є її постійне проживання та прописка у відповідному населеному пункті, з якого здійснювалась евакуація. Відповідач стверджує, що такий же висновок закріплений в п.4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (затверджений постановою КМУ від 25 серпня 1992 року № 501), який на думку відповідача діяв на момент видачі посвідчення позивачу. Позивач не підтвердила у безумовному порядку фактичне проживання, прописку (реєстрацію) в місті Прип'ять станом на момент евакуації - 26 квітня 1986 року. Надані позивачем документи містять суттєві розбіжності та не дають можливості встановити фактичне місце проживання позивачки станом на 26 квітня 1986 року, а тому у відповідача, за його твердженням, виникли ґрунтовні сумніви щодо правильності видачі посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження категорії 2, серії Б№039294 виданого ОСОБА_1 Позовна вимога про визнання довідки про евакуацію №28419 від 18 вересня 1991 дійсною є необґрунтованою, оскільки реалізація цієї вимоги не передбачена положенням про Комісію та у випадку скасування рішення, оформлене протоколом №195 від 26.07.2018 року в частині, що стосується позивача, така довідка автоматично отримає юридичну силу.

II. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

Ухвалою суду від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 21.11.2018 р.

Ухвалою суду від 21.11.2018 р. оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 12.12.2018 р.

Ухвалою суду від 12.12.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 14.01.2019 р.

Ухвалою суду від 14.01.2019 р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2019 р.

29 січня 2019 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи №540/2051/18 без участі представника відповідача.

Судове засідання 08.02.2019 р. не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Дубровної В.А. у відпустці, призначено судове засідання на 14.02.2019 р.

В судове засідання 14.02.2019 р. сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

12 лютого 2019 року позивачем подано до суду заява про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про свою правову позицію суд не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе провести судове засідання без фіксування звукозаписувальними технічними засобами.

III. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Загальновідомо, що 26 квітня 1986 року при проведенні проектних випробувань стався вибух на Чорнобильській АЕС, розташованій на відстані 2 км від м. Прип'ять Київської області, що повністю зруйнував четвертий реактор станції і спричинив значне забруднення навколишньої території радіоактивними речовинами. Внаслідок цієї аварії повністю евакуйоване населення міст Прип'яті, Чорнобиля та всіх інших населених пунктів у радіусі 30 км навколо станції.

Маючи статус особи, евакуйованої із зони відчуження, що підтверджувалося посвідченням серії Б № 039294, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо призначення їй пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", додавши до заяви, серед іншого, довідку № 28419 від 18.09.1991 р., видану виконавчим комітетом Київської обласної ОСОБА_4 народних депутатів на підтвердження факту її евакуації з м. Прип'ять.

Листом - відповіддю від 02.02.2017 р. № 2/к-1сб-1 Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області повідомило позивача про те, що довідка № 28419 від 18.09.1991 р., видана виконавчим комітетом Київської обласної ОСОБА_4 народних депутатів, не містить дати евакуації, а тому позивач матиме право на пенсію із зниженням пенсійного віку за умови підтвердження дати її евакуації.

Як зазначає позивач, з метою дооформлення довідки №28419 від 18 вересня 1991 року, ОСОБА_1 звернулась до Київської обласної державної адміністрації, надавши при цьому наступні документи:

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії МО 694246, виданого 12.05.2015 р. Скадовським РС УДМС України в Херсонській області;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1;

- свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії І-НО № 5229001;

- пояснення ОСОБА_1 від 19.09.2017 р.

- свідоцтво про смерть ОСОБА_4 (матері позивача) серії І-КГ № 179804;

- копію листа - відповіді ГУ ПФУ у Херсонській області від 02.02.2017 р. № 2/к-1сб-1;

- посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження категорії 2, серії Б №039294, видане ОСОБА_1,

- посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження категорії 2, серії Б №039292, видане ОСОБА_4 (матері позивача),

- профспілковий квиток ОСОБА_4,

- довідку Муніципального казенного загальноосвітнього закладу "Ванаварська середня школа" № 58 від 29.03.2018 р.,

- свідоцтво про восьмирічну освіту ОСОБА_1, мовою документу " извещение на лицо, эвакуированное из зоны отчуждения Чернобыльской АЭС от 02.09.1986 г. № 1550" ,

- атестат про середню освіту ОСОБА_1,

- довідку виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів № 28419 від 18.09.1991 р., видану ОСОБА_1,

- довідку виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів № 28417 від 18.09.1991 р., видану ОСОБА_4,

- довідку № 10518 від 23.07.1986 р., видану ОСОБА_4 про евакуацію з м. Прип'ять Київської області,

- договір найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад народних депутатів державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР;

- учнівський квиток № 53, виданий ОСОБА_1 20.12.1985 р.

03 квітня 2018 року Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом №891/02-59 повідомив ОСОБА_1, що питання підтвердження їй статусу евакуйованої із зони відчуження буде винесено на розгляд комісії Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році.

26.07.2018 р. Комісією при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році; визнання довідки № 28419 від 18.09.1991 р. про евакуацію з м. Прип'ять недійсною та її відкликання у зв'язку з нововиявленими обставинами, оформлене протоколом засідання комісії № 195 від 26.07.2018 р.

Підставою для прийняття вказаного рішення є висновок відповідача про не підтвердження у безумовному порядку фактичного проживання, прописки (реєстрації) станом на 26 квітня 1986 року та евакуацію ОСОБА_1 з м. Прип'ять у встановленому порядку, що не відповідає вимогам додатку №3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись в вказаним рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА (ПОЗИЦІЯ) СУДУ

Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 №791а-XII визначено території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 2 вказаного Закону територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони; зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, якою затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаток № 1), м. Прип'ять Чорнобильського району Київської області віднесено до зони відчуження.

Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені, зокрема, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII(далі - Закон №796-XII).

Статтею 11 Закону №796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, крім іншого: евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 Закону є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закону №796-XII).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 р. № 44 "Про затвердження порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (відповідно до якої позивачу видано посвідчення 03.12.1992 р.), потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. N 224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018 затверджено новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №551), який був чинним в період виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 5 Порядку № 551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 2) серії Б сірого кольору.

Пунктом 11 Порядку № 551 встановлено, що посвідчення видаються: потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4).

Пунктом 13 Порядку № 551 передбачено, що спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, та осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються утвореними Київською та Житомирською облдержадміністраціями комісіями з вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, на підставі підтвердних документів про участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуацію із зони відчуження в 1986 році, документів, що підтверджують факт проживання в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження.

Таким чином, прийняття рішення щодо підтвердження позивачу статусу особи, евакуйованої із зони відчуження в 1986 році, віднесено до компетенції Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році при Київській обласній державній адміністрації.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про комісію при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, що є додатком до розпорядження Голови Київської обласної державної адміністрації від 12.06.2018 №76/1103 (далі - Положення № 76/1103) Комісія є постійно діючим колегіальним органом, що утворюється розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації.

Основними завданнями Комісії, серед іншого, є всебічне і об'єктивне вивчення документів з метою вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, а також вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. (п. 3.1. Положення № 76/1103)

Відповідно до п. 3.4. Положення № 76/1103 Комісія відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення, в тому числі:

- про визначення/відмову у визначенні статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році;

- про необґрунтовану видачу довідки про евакуацію у 1986 році із зони відчуження (довідка встановленого зразка - додаток 3 до Порядку видачі посвідчень) та її відкликання, у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Як вбачається зі змісту Витягу з протоколу № 195 засідання Комісії від 26.07.2018 р., Комісією вирішено відмовити ОСОБА_1 у підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році, оскільки не підтверджено у безумовному порядку її фактичне проживання, прописку (реєстрацію) станом на 26.04.1986 р. та евакуацію з м. Прип'ять у встановленому порядку, що не відповідає вимогам додатку №3 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях від 26.12.2018 р., ОСОБА_1 не може вважатися особою, евакуйованою із зони відчуження у 1986 році, оскільки надані позивачем документи, на підтвердження факту евакуації із зони відчуження, а саме учнівський квиток №53, справка № 58 від 29.03.2018, "Извещение" №1550 від 02.09.1986 року та справка № 28419 від 18.09.1991 року суперечать один одному, мають суттєві розбіжності та не підтверджують фактичне проживання, прописку та евакуацію у встановленому порядку із населеного пункту зони відчуження. Крім того, довідка виконкому Київської облради народних депутатів № 28419 від 18.09.1991 р., видана ОСОБА_1 про те, що вона станом на 26.04.1986 р. фактично проживала і була прописана у м. Прип'ять, не містить даних про дату евакуації, тоді як ідентична довідка, видана матері позивача містить дату евакуації згідно встановленого порядку.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу відповідача, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження, серії Б № 039294 від 03.12.1992 р. було видано ОСОБА_1 Херсонською облдержадміністрацією на підставі постанови Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 р. № 44 "Про затвердження порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 7 Порядку № 44 передбачено, що видача посвідчень встановленого зразка громадянам, евакуйованим у 1986 році, провадиться Радою Міністрів Кримської АРСР, облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами на підставі довідки про евакуацію, виданої Київським чи Житомирським облвиконкомами (додаток 2).

З матеріалів справи вбачається, що довідка № 28419 від 18.09.1991 р., видана виконкомом Київської облради народних депутатів ОСОБА_1 у тому, що вона станом на 26 квітня 1986 р. фактично проживала та була прописана у АДРЕСА_2 і відповідно до встановленого порядку евакуйована 1986 році, відповідає законодавчо закріпленій формі згідно додатку 2 до Порядку № 44.

Таким чином, вказана довідка була належною підставою для отримання ОСОБА_1 посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження (категорія 2) серії Б №039294 від 03.12.1992 р.

Щодо доводу відповідача про відсутність у довідці № 28419 від 18.09.1991 р. дати евакуації, то суд вказує наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд у справі van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" , заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" , заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (" Онер'їлдіз проти Туреччини", пункт 128, та "Беєлер проти Італії", пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", пункт 74).

У справі "Рисовський проти України" (п.70-71) Європейський Суд зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (справа "Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", заява N 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява N 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява N 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Отже, враховуючи, що обов'язок складання та заповнення довідки № 28419 від 18.09.1991 р. було покладено на орган державної влади, до компетенції якого станом на 18.09.1991 р. входили повноваження щодо її видачі, тобто в даному випадку, на виконком Київської облради народних депутатів, тому недоліки її заповнення (складання), допущені органом державної влади, не можуть бути підставою для звуження або обмеження прав ОСОБА_1 в частині визначення її статусу як особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році.

Щодо доводу відповідача про наявність розбіжностей у документах, наданих ОСОБА_1 на розгляд Комісії, (учнівському квитку № 53, виданому ОСОБА_1 20.12.1985 р. та довідці Муніципальної казенної загальноосвітньої установи "Ванаварська середня школа № 58"), то суд зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно копії учнівського квитка № 53, виданого 20.12.1995 р. Міністерством освіти УРСР, ОСОБА_1 була ученицею с/т №1 міста Прип'ять у 1985/1986 навчальні роки, що завірено підписом класного керівника. При цьому, інформація щодо навчання ОСОБА_1 у вказаному закладі у 1986/1987 навчальних роках не завірена підписом класного керівника, що свідчить про не підтвердження вказаної інформації.

Згідно довідки Муніципальної казенної загальноосвітньої установи "Ванаварська середня школа" Евенкійського муніципального району Красноярського краю № 58 від 29.03.2018 р., ОСОБА_1 дійсно навчалася у Ванаварській середній школі Тунгуссько-Чунського району Красноярського краю з 01.09.1986 р. по 26.06.1987 р.

Отже, аналізуючи зміст вказаних документів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, навчаючись у с/т №1 міста Прип'ять, станом на 26.04.1986 р. перебувала у зоні відчуження, з якої була евакуйована, внаслідок чого продовжувала навчання у Муніципальній казенній загальноосвітній установі "Ванаварська середня школа".

Таким чином, доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у вказаних вище документах є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження внаслідок досліджених судом доказів.

Враховуючи, що факт перебування позивача у м. Прип'ять Чорнобильського району Київської області, яке віднесено до зони відчуження, на час аварії на Чорнобильській АЕС, та факт її евакуації підтверджено документально, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для прийняття Комісією при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, рішення про відмову у підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році, оформлене протоколом від 26.07.2018 №195.

Щодо рішення Комісії, оформленого протоколом від 26.07.2018 №195, в частині визнання довідки про евакуацію з м. Прип'ять недійсною та її відкликання у зв'язку з нововиявленими обставинами, то суд зазначає, що вказане рішення за своїм змістом не містить посилань на те, які саме нововиявлені обставини стали підставою для його прийняття.

Крім того, суд зазначає, що Положенням про Комісію № 76/1103, яке було чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено таких повноважень Комісії, як визнання довідки недійсною.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про протиправність рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році; визнання довідки № 28419 від 18.09.1991 р. про евакуацію з м. Прип'ять недійсною та її відкликання у зв'язку з нововиявленими обставинами, оформлене протоколом засідання комісії № 195 від 26.07.2018 р., та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 2 частини 4 якої у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1, з якою вона звернулася для підтвердження її статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 р., а неодноразові вимоги суду про її надання залишилися невиконаними відповідачем та третьою особою, тому суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Комісію повторно розглянути питання щодо підтвердження статусу ОСОБА_1, як особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 13.10.2018 р.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Київської обласної державної адміністрації за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 139, 229, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1) до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження (місце знаходження 01196, м. Київ-196, пл. Лесі Українки, 1, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (місце знаходження 01196, м. Київ-196, пл. Лесі Українки, 1, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році; визнання довідки № 28419 від 18.09.1991 р. про евакуацію з м. Прип'ять недійсною та її відкликання у зв'язку з нововиявленими обставинами, оформлене протоколом засідання комісії № 195 від 26.07.2018 р.

Зобов'язати Комісію при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї повторно розглянути питання щодо підтвердження статусу ОСОБА_1, як особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (місце знаходження 01196, м. Київ-196, пл. Лесі Українки, 1, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 лютого 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 112030300