Справа № 240/6131/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м.Житомир справа № 240/6131/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Петренко О.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови, викладеної в листі від 06.09.2018 №Ж-7936/0-4833/0/22-18 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради.

Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради.

В обгрунтування позову зазначила, що звернувшись до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миролюбівської сільської ради, листом від 06.09.2018 отримала відмову з посиланням на те, що вказана земельна ділянка знаходиться під арештом за рішенням суду від 13.03.2018. Вважає таку відмову протиправною, оскільки зазначена у клооптанні земельна ділянка не входить до масиву земельних ділянок на які накладено арешт. Тому просить у позові відмовити.

Ухвалою від 28.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 30.01.2019.

15.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування відзиву зазначив, що відповідно до довідки Міськрайонного управління у Житомирському районі у м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 29.08.2018, бажана позивачем земельна ділянка знаходиться під арештом згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 13.03.2018 у справі №295/2837/18. З огляду на це, вважає відмову правомірною, а позов безпідставним.

18.01.2019 позивачем надано відповідь на відзив. У відповіді зазначено, що в ухвалі Богунського районного суду м.Житомира заборона на використання та відчуження земельної ділянки стосується громадського пасовища на території Миролюбівської сільської ради площею 0,40 га. Вказує, що її земельна ділянка знаходиться в іншому місці та до пасовища ніякого відношення не має.

В судовому засіданні 30.01.2019 у справі оголошено перерву до 14.02.2019.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовму відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Миролюбівської сільської ради від 27.06.2018 №315 "Про погодження на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миролюбівської сільської ради" погоджено ОСОБА_1 на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства у с.Миролюбівка, площею 1,08 га. (а.с.18-19).

Згідно довідки Виконкому Миролюбівської сільської ради від 27.07.2018 №413 ОСОБА_1 проживає в сім"ї дочки ОСОБА_4 та зятя ОСОБА_5, спільно займаються веденням селянського господарства та обробляють виділену їм землю, в тому числі земельну ділянку в розмірі 1,08 га, виділену ОСОБА_5, згідно рішення 23 сесії 5 скливання від 03.06.2009. (а.с.20)

06.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради .

До заяви додала: рішення сесії Миролюбівської сільської ради від 27.06.2018 №315; рішення сесії Миролюбівської сільської ради від 29.12.2016 №86; довідку сільської ради від 27.07.2018 № №413; листт Держгеокадастру від 22.05.2017 №К-6516/0-4867/6-17; копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; викопіювання з кадастрової карти; копію диплома. (а.с.16)

Листом від 06.09.2018 №Ж-7936/0-4833/0/22-18 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з посиланням на те, що відповідно до довідки Міськрайонного управління у Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, зазначена земельна ділянка знаходиться під арештом за рішенням суду від 13.03.2018. (а.с.17)

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч. 2 ст. 14 Конституції України).

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Приписами частин 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач приймає одне з таких рішень: або надає дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою, або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради .

До заяви додала: рішення сесії Миролюбівської сільської ради від 27.06.2018 №315; рішення сесії Миролюбівської сільської ради від 29.12.2016 №86; довідку сільської ради від 27.07.2018 № №413; лист Держгеокадастру від 22.05.2017 №К-6516/0-4867/6-17; копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; викопіювання з кадастрової карти; копію диплома. (а.с.16)

Отже, позивачем до своїх заяв був поданий вичерпний перелік документів. Відповідачем зауважень щодо неповного переліку документів висловлено не було.

При цьому, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з посиланням на те, що відповідно до довідки Міськрайонного управління у Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, зазначена земельна ділянка знаходиться під арештом за ухвалою суду від 13.03.2018.

Суд не погоджується з такими рішеннями відповідача, з огляду на таке.

За приписами ст.118 Кодексу підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідачем доказів невідповідності земельної ділянки вказаної позивачем у викопіюванні, доданому до заяви, вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, суду надано не було.

Відповідачем не доведено жодної з підстав передбачених ст.118 ЗК для відмови у задоволенні клопотання позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Богунського суду м.Житомира від 13.03.2018 №295/2837/18 накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі за кадастровим номером НОМЕР_2 шляхом накладення заборони на їх використання та відчуження.

Міськрайонним управління в Житомирському районі та м.Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області було надано викопіювання з Публічної кадастрової карти України з відображенням земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, в межах якої знаходиться бажана позивачем земельна ділянка та відображенням земельної ділянки площею 40 га, на яку накладено арешт.

Тобто, ухвалою Богунського суду м.Житомира заборонено лише використовувати, відчужувати, передавати у власність визначені в ухвалі земельні ділянки.

Разом з тим, зміст статей 118, 122 ЗК свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК.

До того ж, будь-які законні критерії визначення пріоритетності того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відсутні.

Тобто, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття земель у власність. При дотриманні заявником при подачі зави щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вимог статей ЗКУ, у уповноваженого органу відсутні законні підстави для встановлення будь-яких обмежень у надані зазначеного дозволу.

Таким чином, суд відмічає, що наявність ухвали Богунського районного суду м.Житомира про арешт земельних ділянок жодним чином не перешкоджає у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки це не означає надання її у власність.

Отже, викладені відповідачем у листі від 06.09.2018 №Ж-7936/0-4833/0/22-18 мотиви для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не містять жодної із передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК підстав для такої відмови.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 06.09.2017 №6-5529/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_6 за межами населених пунктів Миролюбівської сільської ради. Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,000 га. (а.с.62)

Тобто, на спірну земельну ділянку затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність іншій особі.

Разом з тим, доказів того, що на вказану земельну ділянку зареєстровано право власності у матеріалах справи не міститься та відповідачем не надано, що свідчить про те, що така земельна ділянка є вільною, а отже і відсутні перешкоди у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Враховуючи викладене, ГУ Держгеокадастру протиправно відмовило позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, розташованої на території Миролюбівської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області.

З огляду на наявність у суду права за умови задоволення вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також, враховуючи протиправність відмови суб'єкта владних повноважень у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, суд доходить висновку, та, що відповідач при розгляді клопотання вичерпав свої дискреційні функції в частині встановлення підстав для відмови у наданні дозволу, у разі відсутності таких, суд вважає, що об"єктивним способом захисту буде у даному випадку зобов"язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву та прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради.

При цьому, суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАСУ понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ) щодо відмови, викладеної в листі від 06.09.2018 №Ж-7936/0-4833/0/22-18 у наданні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради.

Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ) повторно розглянути заяву та прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,08 га, на території Миролюбівської сільської ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені судові витрати у вигляді 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 21 лютого 2019 року