Справа № 440/207/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/207/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про зобов'язання надати публічну інформацію,

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Конституційного Суду України про зобов'язання надати запитувану в запиті від 19.01.2019 публічну інформацію - конституційні скарги подані ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на те, що 09.01.2019 ним засобами електронної пошти до Конституційного суду України надіслано запит про надання публічної інформації, а саме копій скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Конституційний Суд України своїм листом від 15.01.2019 відмовив ОСОБА_1 у наданні запитуваної інформації посилаючись на те, що згідно ст. 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" інформація за запитами щодо матеріалів справи, яку розглядає Суд не надається. Вважає вказану відповідь протиправною оскільки на його думку є великий суспільний інтерес до вказаних скарг.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

09.01.2019 позивач звернувся до Конституційного Суду України із запитом на отримання публічної інформації у якому просив, зокрема, надати йому копії конституційних скарг поданих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Крім того, позивач просив в тексті скарг заретушувати будь-яку особисту і персональну інформацію про заявників.

Конституційний суд України своїм листом від 15.01.2019 №4-11-18/104 повідомив ОСОБА_1 Згідно із Законом України "Про Конституційний Суд України" інформація за запитами щодо матеріалів справи, яку розглядає Суд, не надається. Наразі триває розгляд справи за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України положень статті 50, частини десятої статті 78 Закону України "Про прокуратуру" на закритій частині пленарного засідання Першого сенату Конституційного Суду України. Оскільки конституційна скарга ОСОБА_3 є матеріалом судової справи, тому не може бути надіслана позивачу.

Крім того, вказаним листом позивача повідомлено про те, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 42 вказаного Закону конституційна скарга ОСОБА_2 не була розміщена на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України, оскільки за результатами її розгляду прийнято Ухвалу Другого сенату Суду про закриття конституційного провадження у справі від 16.07.2018 №1-уп(ІІ)/2018.

Позивач не погодився з відмовою відповідача у наданні йому копій конституційних скарг поданих ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Статтею 1 цього Закону встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно із статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Пунктом 2 частини першої статті 5 цього Закону встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 13 вказаного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно із статтею 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частиною першою статті 22 цього Закону встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Статтею 50 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що формами звернення до Суду є конституційне подання, конституційне звернення, конституційна скарга.

Відповідно до частини першої статті 55 цього Закону конституційною скаргою є подане до Суду письмове клопотання щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) закону України (його окремих положень), що застосований в остаточному судовому рішенні у справі суб'єкта права на конституційну скаргу.

Частинами першої та другою статті 42 вказаного Закону встановлено, що акти Конституційного Суду, засідання Суду та інформація щодо справ, які розглядає Суд, є відкритими, якщо інше не встановлено цим Законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в Суді усної або письмової інформації про результати розгляду його справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до рішення Суду в порядку, встановленому цим Законом. Інформація про конституційні подання, конституційні звернення, конституційні скарги, що надійшли до Суду, перебіг справи, дату і час засідання Сенату, Великої палати є відкритою та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Системно аналізуючи наведені положення Законів, суд приходить до висновку, що Конституційний Суд України є розпорядником публічної інформації, а інформація конституційної скарги належить до публічної інформації, а тому ОСОБА_1 не може бути обмежено доступ до неї.

Разом з тим, суд враховує положення частини четвертої статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України", якою встановлено, що суд надає інформацію за запитами відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Інформація за запитами щодо матеріалів справи, яку розглядає Суд, не надається. Конституційна скарга належить до матеріалів справи, а тому не може бути надана до завершення її розгляду.

З матеріалів справи, судом встановлено та не заперечується позивачем у позовній заяві, що остаточне рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України положень статті 50, частини десятої статті 78 Закону України "Про прокуратуру" не прийнято, а тому відповідачем правомірно відмолено у наданні її копії.

Разом з тим, зі змісту листа Конституційного Суду України від 15.01.2019 №4-11/18/104, судом встановлено, що ухвалою Другого сенату Суду закрито конституційне провадження у справі від 16.07.2018 №1-уп(ІІ)/2018 за конституційною скаргою ОСОБА_2, отже наразі розгляд справи завершено, а тому копія конституційної скарги ОСОБА_2 може бути надана позивачу на його запит.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про правомірність ненадання позивачу копії конституційної скарги ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення вказаної статті, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн.

Враховуючи положення частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Конституційного суду України (вул. Жилянська, 14, м. Київ, 01033, ) про зобов'язання надати публічну інформацію задовольнити частково.

Зобов'язати Конституційний Суд України надати ОСОБА_1 запитану в запиті на отримання публічної інформації від 09.01.2019 інформацію стосовно конституційної скарги ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного суду України (вул. Жилянська, 14, м. Київ, 01033, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Суддя С.С. Бойко