Справа № 826/1690/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1690/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю: секретаря Мідянки А.А.,

представника позивача Оджиковського В.О., Колос К.О.,

представника відповідача Одягайла О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» на додаткове судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» до Київської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, стягнення з Державного бюджету надмірно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 22.08.2017 № UA125000/2017/000210/2 та від 29.09.2017 № UA125000/2017/000278/2; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125280/2017/00042 та №UA125280/2017/00048; також рішення, оформлене листом №10211/2/10-70-19-47 від 20.12.2017, про відмову у визнанні митної вартості, заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Україна»; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь позивача надміру сплачені до бюджету кошти в загальному у розмірі 36 473 323,20 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними і скасовано Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125000/2017/000210/2 від 22.08.2017 та № UA125000/2017/000278/2 від 29.09.2017; визнано протиправними і скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125280/2017/00042 та №UA125280/2017/00048; також, визнано протиправним і скасовано рішення Київської митниці ДФС, оформлене листом №10211/2/10-70-19-47 від 20.12.2017, про відмову у визнанні митної вартості, заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Україна». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивачем подана заява про розподіл судових витрат та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій він просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на його користь судові витрати в сумі 1140709,85 грн, з яких: 555623,85 грн - судовий збір за подання позовної заяви, 394800 грн - витрати на професійну правничу допомогу та 190000 грн - витрати на проведення економічної експертизи.

Додатковим судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, внаслідок чого, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» 7048,00 грн судового збору та 20000,00 грн в рахунок витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, позов задоволений частково, відшкодуванню підлягає судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 7048,00 грн. Також, суд вказав, що враховуючи наявність заперечень Київської митниці ДФС щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на професійну правничу допомогу, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку позову, підготовку відповіді на відзив, взяв до уваги факт участі представника в судових засіданнях, дійшов висновку, що справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на проведення експертного дослідження виходив з недоведеності позивачем, що витрати на проведені експертні дослідження були неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Доводи апелянта обґрунтовані тим, що позивач має право на повне відшкодування понесених судових витрат, з урахуванням взаємопов'язаності позовних вимог. На думку апелянта, суд не в повному обсязі дослідив зв'язок понесених витрат із суттю судового спору, чим порушив норми процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін та вказує на правомірність висновків суду першої інстанції, зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за подання позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 555623,85 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 347 від 17.01.2018 року, № 01 від 13.02.2018 року та № 45 від 17.04.2018 року.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 4 ст. 139 КАС України).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позов задоволений частково, відшкодуванню підлягає судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 7048,00 грн - за позовні вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів зазначає, що значний розмір судового збору, що підлягав сплаті та був сплачений при поданні позовної заяви, утворився внаслідок заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь TOB «Порше Україна» надміру сплачені до бюджету кошти в загальному у розмірі 36 473 323,20 грн.

Разом із тим, у задоволенні вказаної вимоги позивачу відмовлено, тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача зазначеної суми сплаченого судового збору.

Крім того, посилання апелянта, що позовні вимоги про визнання протиправними і скасування рішень Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів є вимогами майнового характеру, позаяк тягнуть за собою зміну майнового стану позивача, тому наявне право на повернення сплаченої суми судового збору у більшому розмірі, колегією суддів не приймаються, оскільки позивачем не надано доказів, що ним сплачено судовий збір за дані вимоги, як за вимоги майнового характеру, а враховуючи загальний обсяг сплаченого збору 555623,85 грн, лише за позовну вимогу, в задоволенні якої було відмовлено судовий збір становить 547099,84 грн, що в свою чергу виключає можливість задоволення заяви в цій частині.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги носять майновий та немайновий характер, тобто позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, за який судовий збір має бути сплачено у розмірі 7048,00 грн, та заявлена вимога майнового характеру, за яку судовий збір має бути сплачено у розмірі 547099,85 грн. Дана обставина встановлена в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року та не оскаржувалась позивачем.

Щодо вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 394800 грн витрат на професійну правничу допомогу, колегія судді зазначає наступне.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» та Адвокатським об'єднанням «Саєнко Харенко» укладений Договір про надання правової допомоги №16/08/17 від 16.08.2017 року, пунктом 1.1 якого визначено, що відповідно до умов цього Договору Об'єднання надає Клієнту за його вимогою правову допомогу у зв'язку із здійсненням уповноваженими органами адміністративного та кримінального провадження. Пунктом 4.1 Договору визначено, що надання правової допомоги здійснюється Об'єднанням за винагороду (гонорар), розмір якої буде визначений окремою угодою сторін.

Згідно Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги №16/08/17 ціна за надану правову допомогу складається з гонорару (плати за надану правову допомогу) і відшкодування витрат. Гонорар Об'єднання визначається відповідно до наступних погодинних ставок: 3 053 - 8548 грн для юристів і старших юристів (еквівалент 100-280 євро); 8853 - 10 685 гривень для консультантів/провідних юристів (еквівалент 290 - 350 євро); 10991 - 13738 гривень для партнерів/директорів/головних юристів (еквівалент 360 - 450 євро).

Додатком № 2 до Договору про надання правової допомоги №16/08/17 визначено, що Клієнт доручає Об'єднанню, а Об'єднання погоджується надавати Клієнту правову допомогу щодо представництва інтересів Клієнта в адміністративній справі №826/1690/18 в Окружному адміністративному суді міста Києва.

Сторонами підписаний Акт приймання-передачі правової допомоги, яким визначена загальна вартість правової допомоги - 394800 грн. Адвокатським об'єднанням виписаний рахунок-фактура №01-04-1111/18 від 12.10.2018 року за послуги правової допомоги на суму 394800 грн. 00 коп.

За результатами дослідження зазначених вище доказів, суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу та неспіврозмірність їх з обсягом наданої Адвокатським об'єднанням допомоги зі справи, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, за приписами статті 15 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатське об'єднання є юридичною особою, створеною шляхом об'єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Адвокатське об'єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об'єднання. Від імені адвокатського об'єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об'єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об'єднання. Адвокатське об'єднання може залучати до виконання укладених об'єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об'єднання зобов'язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, а у разі наявності заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Щодо вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС 190000 грн витрат на проведення позасудової автотоварознавчої та економічної експертизи, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про їх безпідставність.

Так, статтею 137 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно Договору №03/05-18 на проведення експертних досліджень та експертиз від 03.05.2018 року, ТОВ АФ «Вест Аудит» (виконавець) та АО «Саєнко Харенко» (замовник), виконавець взяв на себе зобов'язання провести позасудову комплексну автотоварознавчу та економічну експертизу. За надані послуги Замовник здійснює Виконавцю оплату в сумі 190000 грн. Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 460 від 18.05.2018 року, Адвокатським об'єднанням перераховані кошти в сумі 190000 грн за проведення експертизи.

Відповідач подав клопотання, яким просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на проведення позасудової експертизи, зазначивши, що проведене експертне дослідження жодним чином не стосується предмету спору та не вплинуло на вирішення даної адміністративної справи.

Разом із тим, предметом спору було оскарження рішень про корегування митної вартості товарів та стягнення надміру сплачених коштів в сумі 36473323, 20 грн.

На вирішення експертизи були поставлені питання: чи підтверджується документально здійснення ТОВ «Порше Україна» господарських операцій з купівлі у компанії AUDI автомобілів Audi A8 Long 2017 року випуску в кількості 100 одиниць на загальну суму 3982335, 00 Євро, за договором №1/2008 від 01.12.2008.

Отже, дане дослідження не стосувалось предмету спору та не вплинуло на вирішення справи, оскільки, відповідач в ході судового розгляду не ставив під сумнів дійсність зовнішньоекономічної операції або контракт, так само не оспорювалась правомірність купівлі даних автомобілів.

Проведені на замовлення позивача експертні дослідження не впливали на суть розгляду справи, не покладались в основу рішення, винесеного за результатами розгляду даної справи. Проведення зазначених експертних досліджень не було зумовлено необхідністю та доцільністю їх проведення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування понесених позивачем витрат за проведення експертного дослідження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна» залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22.02.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк