Справа № 826/10299/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2019 року №826/10299/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32, ) про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач), до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), про визнання дій відповідача щодо порушення строку надання відповіді на інформаційний запит позивача №1 від 11 квітня 2018 року - протиправними.

Ухвалою суду від 25 липня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10299/18 та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Протиправність дій відповідача позивач обґрунтовує порушенням відповідачем передбаченого чинним законодавством строку надання відповіді на інформаційний запит № 1 від11.04.2018 року.

Відповідачем у встановлений строк відзиву на адміністративний позов надіслано не було.

Відповідач подав клопотання, в якому просив залишити позовну заяву без розгляду з огляду на те, що позов подано до суду неуповноваженою на те особою.

Ухвалою суду від 20.02.2019 р. відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання відповідача.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

11.04.2018 року позивач направив на електронну адресу відповідача інформаційний запит № 1 з проханням «надати інформацію щодо факту присвоєння поштової адреси об'єкту нерухомого майна (будівлі), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 20/2». Згаданий інформаційний запит відповідачем було отримано 11.04.2018 року.

18.04.2018 року у відповідь на інформаційний запит, відповідачем було підготовлено лист № 055-5251, який згідно з печаткою поштового відправлення було надіслано 26.04.2018 року.

Вважаючи, що відповідачем порушено строк надання відповіді на запит про надання публічної інформації, запитувач інформації звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно зі ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно зі ч. 1 та 2 ст. 19 вказаного Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає обов'язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов'язані, зокрема надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами 2 і 3 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 та 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає строк розгляду запитів на інформацію, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, запит позивача від 11.04.2018 на отримання публічної інформації був направлений розпоряднику інформації - відповідачу 11.04.2018.

Листом від 18.04.2018 №і055-5251, відповідачем було підготовлено відповідь на запит, та направлено засобами поштового зв'язку позивачу.

Отже, запит позивача на отримання публічної інформації від 11.04.2018 був розглянутий відповідачем не у строки визначені Законом, а саме, більш ніж протягом 5 робочих днів з моменту отримання запиту.

Згідно вимог статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: несвоєчасне надання інформації; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; ненадання інформації на запит та ін.

Таким чином, хоч факт надання відповіді на запит на інформацію мав місце, в той же час недотримання розпорядником інформації наведених вимог Закону в частині строків розгляду запиту, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, мало місце і призвело до порушення прав позивача як запитувача інформації.

З огляду на наведене, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача, що спричинили порушення строку надання відповіді на інформаційний запит №1 від 11 квітня 2018 року - підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача витрат пов'язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 5600,00 грн., суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Чинною редакцією КАС України, а саме ст. 132 встановлено види судових витрат.

Так, згідно з ч.1 вказаної статті КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3).

Статтею 134 КАС України регламентовано витрати на професійну правничу допомогу.

Вказаною нормою зокрема встановлено наступне.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 139 КАС України передбачено розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України , при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради витрати на правничу допомогу, які складають 5600,00 грн. В обґрунтування чого позивачем надано договір №11/06-1 від 11.06.2018 року про надання правової допомоги; оригінал Рахунку № 2 від 25.06.2018 року; Акт виконаних робіт від 25.06.2018 року; оригінал квитанції на оплату послуг з надання правничої допомоги № 0.0..1 на суму 5600,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги №11/06-1 від 11.06.2018 року; копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю КВ № 6075; копія диплому магістра з права ОСОБА_2 № 30618022 від 30.09.2006 року; копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП "ОСОБА_2"; копію витягу з реєстру платників податків єдиного податку ФОП "ОСОБА_2"; копію виписки з ЄДРПОУ ФОП «ОСОБА_2»; копії сторінок книги обліку доходів № 4803/14.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні належні докази звернення позивача до адвоката, оплати та приймання послуги з правової допомоги відтак, з огляду на вказане, приходить до висновку про обгрунтованість стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням наведеного, виходячи із предмету адміністративного позову та встановлених обставин під час розгляду справи, суд дійшов висновку. що позов ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32, ) щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) № 1 від 11.04.2018 на отримання публічної інформації;

3. Присудити на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) здійснені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 600,00 грн. (п'ять тисяч шістсот гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко