Справа № 815/1992/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1992/18

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Час і місце ухвалення: 14:29, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 26.10.18

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа Міністерство внутрішніх справ України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) в Одеській області, третя особа Міністерство внутрішніх справ України, (з урахуванням уточненої позовної заяви) про:

- визнання бездіяльності ГУНП в Одеській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з документами, які додані до заяви протиправною;

- зобов'язання ГУНП в Одеській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_3, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 1999 року ОСОБА_3 працював на різних посадах в органах внутрішніх справ України. Наказом ГУ НП в Одеській області № 973 о/с від 02 червня 2017 року підполковника поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції). Пунктом 12 свідоцтва про хворобу № 205/2 від 22 травня 2017 року встановлено, що захворювання ОСОБА_3 безпосередньо пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 19 лютого 2018 року ОСОБА_3 Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 видана довідка серії 10 ААА №127782, якою позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності зі ступенем втрати професійної працездатності 40%. У довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №891741 від 19 лютого 2018 року теж зазначено, що причиною інвалідності є проходження служби в ОВС. Аналогічна інформація міститься і у виписці до довідки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №891741 від 19 лютого 2018 року. Згідно з положеннями чинного законодавства у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, внаслідок отримання інвалідності у зв'язку із захворюванням, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. 26 лютого 2018 року позивач звернувся до ГУ НП в Одеській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, проте 13 квітня 2018 року отримав лист ГУ НП в Одеській області №14-Н-240, в якому зазначено, що документи для отримання грошової допомоги повертаються ОСОБА_3 без виконання, оскільки немає підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.п.4 п.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після звільнення його з поліції, внаслідок причин зазначених у цьому пункті. Позивач вважає неправомірними такі доводи відповідача, оскільки абз.3 р. ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України "Про міліцію" зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію". Позивач зазначає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до приписів ст. 23 Закону України "Про міліцію", а положеннями ст. 100 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що у випадку наявності у особи одночасно права на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених вказаним законом та отримання такої допомоги з підстав, визначених іншими законами, то така особа самостійно обирає підставу. Позивач звернувся до відповідача у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачем самостійно надані документи, які свідчать про те, що йому була встановлена група інвалідності після 6 (шести) місяців з дня звільнення з органів поліції. Тобто позивачем грубо порушені норми законодавства, що унеможливлює нарахування та виплату одноразової грошової допомоги. Також, відповідач посилається на Закон України "Про внесення змін до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", який було прийнято 08 червня 2017 року та який набрав чинності 12 липня 2017 року.

Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення на позовну заяву, з огляду на які МВС вважає, що п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" стосується права працівників міліції, які були звільнені зі служби в міліції до 07 листопада 2015 року та не продовжили в подальшому службу в органах поліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та/або встановленням інвалідності. Посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 є безпідставними та необґрунтованими.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ГУНП в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Міністерства внутрішніх справ України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- з 19 лютого 2018 року позивачу встановлено ІII групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто після звільнення останньої з органів Національній поліції та у період, коли діяв Закон України "Про Національну поліцію", а тому апелянт має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію";

- оскільки останнім місцем служби позивача було ГУНП в Одеській області, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим вона має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п.4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4.

У відзиві ГУНП в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції винесено з встановленням повного та всебічного дослідження доказів а тому відповідає нормам матеріального та процесуального права а тому апеляційна скарга ОСОБА_4 безпідставна, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року такою, яка відповідає нормам матеріального та процесуального права, наявним у справі доказам надано належну оцінку, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції.

Згідно з свідоцтвом про хворобу № 205/2 від 22 травня 2017 року, військово-лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Одеській області здійснила медичний огляд ОСОБА_3 та встановила, що захворювання позивача: "Енцефалопатія 1 ст. змішаного ґенезу в ст. субкомпенсації з елементами атрофії кори головного мозку лобно-скронево-тімяних відділах, явищами хронічної недостатності, мозкового кровообігу, ліквородинамічними розладами, ангіодистонічним та цефалічним синдромами, венозною дисмгемією, симпатоадреналовими кризами та мікрознаками краження центральної нервової системи. Остеохондроз шийного відділу хребта без порушення функції. Упкоартроз С5-С6. Спондилоартроз С4-С6. Хронічна вертеброгенна цервікалгія, підгостра печія. Нейроциркуляторна дистонія за змішаним типом середньої важкості без гемодинамічних розладів. СН 0 ст. (1 ФК по NYHA). Дискінезія жовчних шляхів по гіпототонічному типу. Стеатоз печінки та підшлункової залози. Початкові явища психоорганчіного синдрому судинного ґенезу. Міопія високого ступеня лівого ока, середнього ступеня правого ока, початкова дегенерація сітківки обох очей при гостроті зору 0.1/0.1 з корекцією 1.0/1.0. Ангіопатія сітківки. Двобічна комбінована туговухість ІІ ст. Викривлення носової перетинки вліво з порушенням дихання.", - пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

19 лютого 2018 року Одеською медико-соціальною експертною комісією № 1 видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10ААА № 127782, згідно з якою ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_3 становить 40%, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

12 квітня 2018 року начальником ГУ НП в Одеській області затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_3

13 квітня 2018 року ГУНП в Одеській області надіслало на адресу позивача лист №14/н-240, в якому зазначило, що документи для отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського повертаються без виконання, оскільки відповідно до пп.4 п.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення із поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Позивача звільнено з поліції 02 червня 2017 року, а група інвалідності встановлена 19 лютого 2018 року, у зв'язку із чим підстави для нарахування та виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 19 лютого 2018 року у період дії Закону України "Про Національну поліцію", під час проходження ним служби в Національній поліції України, тобто право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у ОСОБА_3 не як у працівника міліції, а як у працівника поліції, що не узгоджується з Порядком №850 та Законом України "Про міліцію". У зв'язку з цим, необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплату одноразової грошової допомоги у розмірі та у порядку, передбаченому Законом України "Про Національну поліцію", а не Законом України "Про міліцію", оскільки підстави для її виплати виникли у позивача під час проходження служби поліцейського.

Тобто, за нормами Закону України "Про міліцію" та Порядку №850 одноразова грошова допомога може бути призначена тільки у тих випадках, коли станом на час встановлення особі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, особа є працівником міліції або колишнім працівником міліції, який звільнений зі служби в міліції через хворобу, яка в подальшому стала підставою для встановлення такій особі інвалідності.

Оскільки єдиною підставою позову є незгода позивача із застосуванням відповідачем під час розгляду його заяви про призначення одноразової грошової допомоги Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року, а не Закону України "Про міліцію" та Порядку №850, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, однак не погоджується з підставами відмови, наведеними судом першої інстанції.

Так, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII.

До набрання чинності вказаним Законом України порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі Порядок №850).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог ст. 23 Закону України "Про міліцію" затверджено Порядок №850.

Відповідно до п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку №850).

Згідно п.5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом п.15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України "Про міліцію" зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII.

Згідно ч.2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України "Про Національну поліцію", Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок №4).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року №916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п.5 Розділу 1 Порядку №4 доповнено пп.4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно п.1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п.3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Згідно пп."б" п.4 ч.1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено IІ групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, вищезазначені положення цього Закону України застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 був звільнений з поліції 02 червня 2017 року, інвалідність настала 19 лютого 2018 року, що підтверджується довідкою Одеською медико-соціальною експертною комісією №1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10ААА № 127782.

Таким чином, інвалідність позивача настала пізніше, ніж протягом шести місяців після його звільнення з поліції, що є обов'язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги, визначеною в п.4 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим одноразова грошова допомога не підлягає призначенню.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України).

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, змінити рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині з підстав та мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року змінити в мотивувальній частині з підстав та мотивів відмови ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, викладених в постанові апеляційного суду.

В інших частинах рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.