Справа № 160/9813/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року Справа №160/9813/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.12.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії та зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає: АДРЕСА_1, період роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля";
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає: АДРЕСА_1, період роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля" та провести перерахунок його пенсії за віком роботи по списку №1, відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з урахуванням страхового стажу періоди роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля" з дня її призначення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Новомосковський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовляється зараховувати пільговий стаж позивача за період з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року, оскільки остання сплата страхових внесків від СП «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзвугілля» відбулась в лютому 2014 року, а надані позивачем довідки видані підприємством, відмовилися брати до уваги. Отже, позивач вважає, що відмова відповідача щодо врахування до пільгового трудового стажу позивача за вказаний період є незаконною та порушує права позивача на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/9813/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
04.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач просив перерахувати розмір пенсії надаючи копію архівної довідки від 05.11.2018 року виданої Адміністрацією міста Єнакієве ДНР, оскільки бланки та печатка якою засвідчена довідка не мають юридичної сили, тому головне управління не має законних підстав взяти дану довідку до уваги. Також зазначено, що за матеріалами пенсійної справи загальний стаж позивача, в тому числі страховий, для обчислення пенсії складає 38 років 5 місяців 0 днів, стаж шахтаря складає 13 років 11 місяців 0 днів, пільговий стаж по списку №1 складає 2 роки 5 місяців 11 днів. Відповідач вважає, що зарахування позивачу стажу роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року у СП «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзвугілля» як до загального стажу так і до пільгового стажу не має законних підстав, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку сплата страхових внесків підприємством відсутня, копія архівної довідки від 05.11.2018 року є недійсною, а тому вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просить відмовити в їх задоволенні.
До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копії документів пенсійної справи.
08.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що набув пільговий трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України, а тому на думку позивача, всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи. Крім того, позивач зазначив, що наявність заборгованості перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, у зв'язку з цим, порушені права позивача підлягають відновленню.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, перебуває на обліку органів Пенсійного фонду України з 19.09.2002 року, вид пенсії за віком по списку №1.
15.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з проханням перерахувати йому розмір пенсії з урахуванням стажу роботи за період з червня 2010 року по грудень 2010 року та період з березня 2014 року по грудень 2014 року, до заяви позивачем було додано копію архівної довідки від 05.11.2018 року.
За результатами розгляду звернення, листом від 15.11.2018 року №2316/02-25/27 Новомосковський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що за матеріалами пенсійної справи загальний стаж позивача складає 38 років 5 місяців 0 днів, стаж шахтаря складає 13 років 11 місяців 0 днів, пільговий стаж по списку №1 складає 2 роки 5 місяців 11 днів. Також зазначено, що згідно пільгової довідки позивач працював на шахті «Полтавська» в період з 01.01.2012 року по 15.08.2014 року, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, остання сплата страхових внесків від СП «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзвугілля» відбулась в лютому 2014 року, а тому стаж зараховано по 28.02.2014 року.
Судом встановлено, що підставами для відмови в перерахунку пенсії та зарахуванні до страхового стажу позивачу за період червень 2010 року по грудень 2010 року та березень 2014 року по серпень 2014 року зазначено про відсутність сплати підприємством страхових внесків та надана позивачем копія архівної довідки від 05.11.2018 року видана Адміністрацією міста Єнакієве, ДНР, бланки та печатка якою засвідчена довідка не мають юридичної сили.
Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.
Як вбачається з трудової книжки позивача (дата заповнення 11.04.1972 року), на підставі наказу №33/к від 04.02.208 року, номер запису 23, з 04.02.2008 позивача було прийнято гірником з ремонту гірничих виробок підземним 3р. з повним робочим днем під землею. З 03.04.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.
За приписами ч.1 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), яка визначає особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті на протязі повного робочого дня виконанням робіт, передбачених Списком №1. При цьому під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу (роз'яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.1994 року № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.
За нормами статті 14 Закону №1788-XII до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами саме такої роботи повний робочий день. При цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах зі шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.
Пенсійний орган не заперечує, що посада, яку обіймав позивач, належить до Списку №1.
Трудовою книжкою позивача підтверджено, що на підставі наказу №33/к від 04.02.2008 року, номер запису 23, з 04.02.2008 позивача було прийнято гірником з ремонту гірничих виробок підземним 3р. з повним робочим днем під землею. З 03.04.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.
Проте відповідачем зроблено висновок, що через відсутність пільгових довідок зазначені періоди, не входять до пільгового стажу роботи позивача.
Згідно з ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
При цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону №1788-ХІІ має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
З приводу посилання відповідача на перебування первинної документації на території населених пунктів не підконтрольних українській владі суд зазначає наступне.
За приписами частин 1 та 2 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 року №1207-VII (далі - Закон №1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
За приписами ч.2 ст.9 Закону №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Частиною 3 ст.9 Закону №1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.
Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.
Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.
Суд зазначає, що єдиним належним доказом який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка.
За таких обставин, в трудовій книжці позивача відображено, що в оскаржуваний період, а саме: червень 2010 року по грудень 2010 року та березень 2014 року по серпень 2014 року позивач працював на підприємстві.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність та необґрунтованість рішення відповідача щодо не зарахування страхового стажу позивачу за період роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля".
Щодо тверджень відповідача про несплату СП «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзвугілля» страхових внесків, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року (в редакції чинній в період виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначений ст.20 Закону №1058-IV, так згідно ч.2 вказаної статті передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12 і 15 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно ч.10,12 ст.20 Закону №1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
Як вбачається з матеріалів справи, у період роботи з червня 2010 року по грудень 2010 року та з березня 2014 року по серпень 2014 року позивач працював на шахті СП «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзвугілля», де отримував заробітну плату, з якої утримувалися кошти на оплату страхових внесків.
З урахування наведеного, суд дійшов висновку, що не сплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для неврахування позивачу до його трудового стажу оскаржуваних періодів роботи в СП «Шахта «Полтавська» ДП «Орджонікідзвугілля», оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 18.02.2014 року №212/11/14-14.
Також, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач пов'язує порушення своїх прав з датою отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.11.2018 року №2316/02-25/27, а отже позов подано в межах визначених КАС України строків.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.245 КАС України, є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18).
Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком роботи по списку №1, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням страхового стажу періоди роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля", є дотриманням судом принципу справедливого суду.
Згідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
За наведених обставин у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.77, 90, 139, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії та зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає: АДРЕСА_1, період роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля".
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає: АДРЕСА_1, період роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля" та провести перерахунок його пенсії за віком роботи по списку №1, відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з урахуванням страхового стажу періоди роботи з березня 2014 року по серпень 2014 року та з червня 2010 року по грудень 2010 року на шахті "Структурного підрозділу "Шахта "Полтавська" ДП "Орджонікідзвугілля" з дня її призначення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили

станом на 26.02.2019 р.

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун