Справа № 440/4516/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м.ПолтаваСправа № 440/4516/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кисличенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Горобця О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 / позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі по тексту - Національна поліція України / відповідач) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Національної поліції У країни з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 19 вересня 2018 року № 6/II/XVII/15 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Напіональної поліції України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення;

- зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Однак всупереч вищевикладеному відповідач протиправно відмовив у наданні статусу учасника бойових дій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

08 січня 2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. Стверджував, що позивача відряджено до ГУНП в Луганській області для проходження стажування, яке не передбачає безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції. Направлення позивача на стажування та проходження ним стажування не є тотожним з такими законодавчо визначеними поняттями як безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення та перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що чітко встановлено та передбачено спеціальним законодавством та порядком надання статусу учасника бойових дій (а.с. 56-65).

23 січня 2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказував на правомірність своїх вимог. Наполягав на тому, що на виконання вимог наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 14 квітня 2017 року №222ог, яким затверджено "Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей" Закону України "Про боротьбу з тероризмом" Закону України "Про національну поліцію" захищав незалежність та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи в районах антитерористичної операції у період її проведення в сукупності протягом 33 діб (а.с. 157-163).

11 лютого 2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли заперечення Національної поліції України на відповідь на відзив (а.с. 173-177). У яких відповідач наполягав на тому, що ОСОБА_1 наказом ГУНП в Полтавській області від 11 вересня 2017 року №1205 був відряджений до ГУНП в Луганській області саме для проходження стажування, яке не передбачає безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції. Стверджував, що наказ ГУНП в Полтавській області від 11 вересня 2017 року №1205, яким позивача було відряджено до ГУНП в Луганській області для проходження стажування ОСОБА_1 не оскаржувався, а тому відсутні підстави стверджувати про його незаконність.

18 грудня 2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про допит свідків, за результатом розгляду якої судом відмовлено у її задоволенні.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Наказом ГУНП в Полтавській області №1205 від 11 вересня 2017 року, на виконання вимог голови Національної поліції України та начальника ДКЗ Національної поліції України направлено для проходження стажування до ГУНП в Луганській області з 14 вересня 2017 року по 14 січня 2018 року рядового поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області (а.с. 71).

05 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, в якій просив надати статус учасника бойових дій (а.с. 68-70).

Рішенням комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України №6/II8XVII/15 від 19 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій (а.с. 46).

Приймаючи дане рішення комісія виходила:

1. Пункт 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

2. Абзац 2 пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.

3. Абзац 2 пункту 4 розділу II Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2016 року №405, затвердженим у Міністерстві юстиції України 14 червня 2016 року №857/28987.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій, звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері визначення правового статусу ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них регулюються нормами Конституції України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2016 року №405 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 червня 2016 року за №857/28987.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію", однією із форм професійного навчання поліцейських є післядипломна освіта.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про вищу освіту", післядипломна освіта - це спеціалізоване вдосконалення освіти та професійної підготовки особи шляхом поглиблення, розширення та оновлення її знань, умінь і навичок на основі здобутої раніше вищої освіти (спеціальності) або професійно-технічної освіти (професії) та практичного досвіду.

Післядипломна освіта включає здобуття другої (наступної) вищої освіти - здобуття ступеня бакалавра (магістра) за іншою спеціальністю на основі здобутої вищої освіти не нижче ступеня бакалавра та практичного досвіду.

Статтею 75 Закону України "Про Національну поліцію" також передбачено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Згідно з пунктом 1 розділу І Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 24.12.2015 №1625, цим Положенням визначаються організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції).

Метою післядипломної освіти є задоволення індивідуальних потреб працівників поліції в особистому професійному зростанні, забезпечення потреб держави у кваліфікованих кадрах високого рівня професіоналізму та культури, здатних компетентно і відповідально виконувати свої функції (пункт 3 розділу І даного Положення).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ даного Положення, одним із видів післядипломної освіти є стажування, яке передбачає набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Згідно з пунктом 1 розділу ІХ Положення, стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Водночас пунктом 2 розділу ІХ Положення визначено вичерпний перелік працівників поліції, які згідно з законом зобов`язані пройти стажування, зокрема:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Однак, як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 , як працівник поліції, не відноситься до жодного із підпунктів пункту 2 розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відрядження рядового поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області до ГУНП в Луганській області жодним чином не пов`язане з післядипломною освітою, про що у свою відзиві зазначає відповідач.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

За приписами статті 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, крім іншого, є Національна поліція.

Згідно частини другої статті 5 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Частиною третьою статті 13 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

В свою чергу частиною першою та четвертою статті 14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" передбачено, що у районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок, зокрема організовано патрульну охоронну службу та виставлено оточення. Перебування в районі проведення антитерористичної операції осіб, які не залучені до її проведення, допускається з дозволу керівника оперативного штабу.

Як слідує з наказу ГУНП в Луганській області №3433 від 20 вересня 2017 року "Про організацію та проведення стажування окремих працівників поліції" рядового поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області направлено до Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області (а.с. 72-74).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р "Про затвердження Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено, зокрема місто Рубіжне Луганської області.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які, захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно пункту 8 Порядку №413 у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Судом встановлено, що 05 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни із заявою в якій просив надати статус учасника бойових дій.

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

За приписами пункту 4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Як випливає із Довідки Рубіжанського відділу поліції ГУНП в Луганській області від 12 грудня 2017 року №16152/м/36-17 (а.с. 86-87):

- згідно книги службових нарядів Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 залучений на патрулювання з метою забезпечення охорони публічного порядку, боротьби з тероризмом, запобігання, виявлення, та припинення злочинів вчинених з терористичною метою в межах проведення АТО на території м.Рубіжне Луганській області: 15 вересня 2017 року, 16 вересня 2017 року, 17 вересня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 21 вересня 2017 року, 23 вересня 2017 року, 25 вересня 2017 року, 27 вересня 2017 року, 09 жовтня 2017 року, 12 жовтня 2017 року, 17 жовтня 2017 року, 27 жовтня 2017 року, 02 листопада 2017 року, 05 листопада 2017 року, 12 листопада 2017 року, 25 листопада 2017 року, 01 грудня 2017 року, 05 грудня 2017 року, 06 грудня 2017 року, 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 09 грудня 2017 року, 11 грудня 2017 року, 12 грудня 2017 року;

- дорученням начальника Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області №84 від 22 вересня 2017 року у термін часу із 24:00 23 вересня 2017 року до 05:00 24 вересня 2017 року ОСОБА_1 залучений до відпрацювання міста з метою стабілізації криміногенної ситуації на території міста;

- наказом начальника Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області №166 від 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 відряджений з 29 вересня 2017 року по 06 жовтня 2017 року, з метою забезпечення охорони громадянського порядку, боротьби з тероризмом, запобіганням, виявленням, та припиненням злочинів вчинених з терористичною метою в межах проведення АТО на території Луганської області, у зв`язку зі змінами розрахунку особового складу, який залучається до несення служби на блокпостах відряджався до розпорядження начальника ГУНП в Луганській області у подальшому для несення служби на блокпосту БП-15-Л "Бараниківка" терміном на 8 діб;

- дорученням начальника Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області №109 від 16 листопада 2017 року у термін часу із 16:00 до 24:00 17 листопада 2017 року ОСОБА_1 залучений до несення служби на блокпосту "Томашевський міст" з метою забезпечення охорони громадянського порядку, боротьби з тероризмом, запобігання, виявлення та припинення злочинів вчинених з терористичною метою в межах проведення АТО на території Луганської області.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 перебуваючи в районах та у період здійснення антитерористичної операції забезпечував її проведення.

Визначає основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі - Комісія), а також організацію її роботи Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України №405 23 травня 2016 року.

Основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розгляд питань, пов`язаних з установленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 2, 13 статті 9 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно абзацу 2 та 3 пункту 4 розділу II Положення №405 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни крім іншого у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни.

Як випливає із Протоколу №6 засідання комісії від 19 вересня 2018 року та рішення №6/II/XVII/15 - ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав (а.с. 95).

При цьому із вищевказаного Протоколу слідує, що рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій прийнято за результатами виступу: голови комісії ОСОБА_2 , секретаря комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У свою чергу відповідно до пункту 2 розділу II Положення №405 комісія з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань, окрім права вивчати довідки, документи та інші докази, подані особисто, має право у разі потреби заслуховувати пояснення осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення, свідків, представників органів державної влади, громадських організацій, рад ветеранів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розглядаючи подані позивачем матеріали комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України передчасно дійшла висновків про відсутність підстав для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняла оскаржуване рішення.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного рішення покладено на відповідача, однак, останнім суду таких доказів не надано.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 19 вересня 2018 року №6/II/ЧМШШ/15 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

Щодо вимог зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення та видати посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо проведення державної реєстрації прав власності є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією даного суб`єкта.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов`язання комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення та видання посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип верховенства права, який відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вищевикладене позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, юридична адреса: вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601) в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 19 вересня 2018 року №6/II/ЧМШШ/15 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 21 лютого 2019 року.

Суддя С.О. Удовіченко