Справа № 140/2778/18
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року ЛуцькСправа № 140/2778/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства Ексіма Плюс до Головного управління ДФС у Волинській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Ексіма Плюс (далі ДП Ексіма Плюс, позивач) звернулося в суд із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22 листопада 2017 року №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), зобовязання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2, виписану ДП Ексіма Плюс.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем за результатами виконання договору поставки № 97010 від 22.06.2017 року, укладеного між ДП Ексіма Плюс (Постачальник) та ТзОВ Епіцентр К (Покупець), надіслано до ГУ ДФС у Волинській області податкову накладну від 22.11.2017 року №2 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак відповідно до отриманої квитанції реєстрація податкової накладної зупинена. Позивач вважає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не міститься чіткого визначення критерію оцінки ступенів ризиків, відповідно до якого було зупинено реєстрацію податкової накладної. На думку позивача, реєстрація податкової накладної була зупинена на підставі підпункту 1 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України. Однак у квитанції зазначено критерій, який відсутній у п. 6 згаданих Критеріїв, а тому зупинення реєстрації спірної податкової накладної є безпідставним та незаконним. Також звертає увагу на те, що підприємством було надано письмові пояснення та копії первинних документів, що підтверджують реальність та фактичне здійснення господарської операції, однак за результатами їх розгляду прийнято оскаржуване рішення від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22 листопада 2017 року №2 в ЄРПН.

З даним рішенням позивач категорично не погоджується. Вважає, що господарська операція, за результатами якої було видано податкову накладну, носить реальний характер. Для підтвердження цього підприємством подано весь пакет документів, що підтверджують придбання сировини, передачу її на переробку, отримання готової продукції та продаж її контрагенту - ТзОВ Епіцентр К. Підставою для відмови у реєстрації податкової накладної була встановлена контролюючим органом відсутність товарно-транспортної накладної на поставку товару. Однак позивач вважає, що відсутність товарно-транспортної накладної ще не свідчить про безумовний безтоварний характер господарської операції з поставки товарів в цілому.

На думку позивача ГУ ДФС у Волинській області порушило норми чинного податкового законодавства та необєктивно розглянуло подані підприємством документи, і як наслідок порушило право, як платника податків, на реєстрацію податковою накладної від 22 листопада 2017 року №2 в ЄРПН, що негативно впливає на ділову репутацію перед покупцями.

З вищенаведених підстав просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 29.12.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов (а.с.1).

В поданих до суду відзивах від 15.01.2019 року вх. № 622/19, №623/19 (а.с.196-198, 201-203) представник відповідачів позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що Комісією ГУ ДФС у Волинській області правомірно було винесено оскаржуване рішення від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22 листопада 2017 року №2 в ЄРПН. Підставою для відмови у реєстрації зазначеної податкової накладної в ЄРПН є ненадання платником податків первинних документів щодо транспортування товару покупцю, а саме товарно-транспортних накладних.

Щодо позовної вимоги про зобовязання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2, то представник відповідачів зазначає, що для отримання можливості зареєструвати в ЄРПН податкову накладну чи розрахунок коригування реєстраційна сума платника податку повинна бути більшою або дорівнювати сумі ПДВ, зазначеній у вказаній накладній. Тому позовна вимога ДП Ексіма Плюс про зобов'язання зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2 є передчасною, оскільки неможливим є встановлення реєстраційної суми на електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ на момент прийняття рішення судом в даній справі.

На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 23 січня 2019 року вх. №1050/19 (а.с.207-208) представник позивача вказує на те, що в чинному законодавстві відсутня норма, яка встановлює чіткий перелік документів, які є достатніми та обовязковими для підтвердження реальності здійснення господарської операції. Вважає, що поданих документів достатньо для реєстрації спірної податкової накладної, а практика Верховного Суду ще раз підтверджує, що відсутність товарно-транспортних накладних не може слугувати підставою для визнання господарської операції непідтвердженою та відмови у реєстрації податкової накладної.

Також вважає підставною позовну вимогу про зобовязання ДФС України зареєструвати податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2, оскільки сума ПДВ по цій накладній становить 5629,17 грн., а сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні в ЄРПН станом на 21.01.2019 року становить 365818,92 грн., що підтверджується відповідним Витягом від 21.01.2019 року №2. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмовому відзиві проти позову, просила у його задоволенні відмовити повністю та відмовити у стягненні судових витрат, в тому числі і на правничу допомогу або зменшити її розмір у звязку з її неспівмірністю зі складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2017 року між ДП Ексіма Плюс (Постачальник) та ТзОВ Епіцентр К (Покупець) укладено договір поставки №97010, предметом якого є поставка товару з найменуванням, зазначеним у специфікаціях та/або інших документах згідно умов договору, підписаних Постачальником та Покупцем (а.с.76-80). Відповідно до пункту 2.1 цього договору поставка товару здійснюється постачальником на умовах DDP (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010) Пункт поставки згідно замовлення Покупця. Як передбачено пунктом 9.2 зазначеного договору, оплата за поставлений Постачальником товар Покупцем після його реалізації споживачам, один раз на тиждень, а не пізніше шістдесяти календарних днів з дати припинення строку дії договору та/або його розірвання.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов цього договору ДП Ексіма Плюс на замовлення на поставку № 3кз/02-0157015 від 20.11.2017 року (а.с.217-218) поставило ТзОВ Епіцентр К відповідно до видаткової накладної №60 від 22 листопада 2017 року ялинки у кількості 35 шт. загальною вартістю 33775,00 грн. (в тому числі ПДВ 5629,17 грн.). У звязку з цим ДП Ексіма Плюс склало податкову накладну від 22.11.2017 року № 2, яку надіслало для реєстрації в ЄРПН (а.с.9).

Вказана податкова накладна була доставлена до центрального рівня ДФС відповідно до квитанції від 14.12.2017 року № про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.10), але її реєстрація була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки вказана податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567, за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 9505, та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

На виконання положень підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України та наказу МФУ №576 від 13.06.2017 року позивачем на адресу ДФС в електронному вигляді направлено повідомлення від 20.11.2018 року №6 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено (а.с.11).

Однак, 26 листопада 2018 року Комісія ГУ ДФС у Волинській області прийняла рішення № 1000253/35954365 про відмову у реєстрації ПН від 22.11.2017 року №2 в ЄРПН з підстави: неподання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (а.с.172-173). В якості додаткової інформації було зазначено, що відсутні первинні документи щодо транспортування товару покупцю (товаро-транспортні накладні).

Зазначене рішення Комісії ГУ ДФС у Волинській області було оскаржене позивачем в адміністративному порядку відповідно до поданої скарги від 06.12.2018 року (а.с.175, 178-181), однак за результатами розгляду скарга позивача залишена рішенням Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 17.12.2018 року №52207/35954365/2 без задоволення, а рішення Комісії ГУ ДФС у Волинській області - без змін (а.с.183).

На думку суду відповідач 1 не довів правомірність оскаржуваного рішення від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється ПК України.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1. статті 192 та пунктом 201.10. статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1. статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3. і 200-1.9. статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16. статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", ";Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно з підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно змісту квитанції від 14.12.2017 року № (а.с.10) слідує, що її реєстрація була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки вказана податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567, за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 9505, та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Листом ДФС України 21.03.2018 № 959/99-99-07-18 визначено Критерії ризиковості платника податку, підпунктом 1 пункту 2 якого визначено, що податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним не зазначено у Квитанції конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом у Квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом № 567. Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Судом встановлено, що в період зупинення реєстрації податкової накладної були чинними Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 (далі - Критерії, наказ МФУ від 13.06.2017 № 567).

Пунктом 6 Критеріїв передбачалося, що моніторинг податкової накладної коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, реєстрація такої (такого) податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Крім того, Наказом від 13.06.2017 № 567 затверджено Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), відповідно до пункту 1 якого він складається із таких документів:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Таким чином, фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції від 14.12.2017 року № чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу № 567.

Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у квитанціях конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі № 567 "Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

Отже, вжиття податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Таким чином, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі № 821/1173/17 (адміністративне провадження № К/9901/62719/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного суду.

Разом з цим, у квитанції від 14.12.2017 року № відповідачем не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567.

На виконання положень підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України та наказу МФУ №576 від 13.06.2017 року позивачем на адресу ДФС в електронному вигляді направлено повідомлення від 20.11.2018 року №6 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено (а.с.11). У вказаному повідомленні позивач зазначив, що ДП Ексіма Плюс здійснює виготовлення (користуючись послугами з переробки давальницької сировини) та продаж штучних новорічних ялинок, сосен та прикрас. Згідно вищезгаданого договору ДП Ексіма Плюс купує та передає на переробку сировину, необхідну для виготовлення продукції, і отримує вже готову продукцію (код УКТ ЗЕД 9505…). Також позивач разом з повідомленням подав контролюючому органу документи, що підтверджують реальність здійснення операцій по податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, а саме: копію договору поставки № 97010 від 22.06.2017 pоку; копію видаткової накладної №60 від 22.11.2017 pоку; оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 від 22.11.2017 року; копію контракту №2-0112-Д про переробку давальницької сировини від 01.01.2012 pоку, яким підтверджується домовленості між ДП «Ексіма Плюс» (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) про переробку давальницької сировини з подальшим виготовленням готової продукції (штучних ялинок); копії актів №№ 13, 15, 35, 67, 68, 79, 89 передачі сировини на переробку; копію акту № 94 від 22.11.2017 року списання сировини за контрактом; копію акту № 95 від 22.11.2017 року оприбуткування готової продукції за контрактом, яким підтверджується факт прийняття готової продукції (ялинок штучних) ДП Ексіма Плюс; копію акту № 96 виконаних робіт за контрактом від 22.11.2017 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку 206 за 22.11.2017 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку 234 за 22.11.2017 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку 26 за 22.11.2017 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за листопад-грудень 2017 року; копію контракту № 1 від 21.09.2009 року з додатками, укладеного між ДП Ексіма Плюс (Покупець) та ERBIS Sp. Jawna (Продавець), яким підтверджуються домовленості про закупівлю сировини для ялинок (плівка, моноволокно); копію контракту №2 від 12.07.2010 року з додатками, укладеного між ДП Ексіма Плюс (Покупець) та INDUSTRIA ITALIANA MONOFILO ORIENTO SRL. (Продавець), яким підтверджуються домовленості про закупівлю сировини для ялинок (плівка, моноволокно); копію договору поставки № 21/04-1 від 21.04.2016 року, укладеного між ДП Ексіма Плюс (Покупець) та ТОВ Компанія Алнатон (Постачальник), яким підтверджуються домовленості про закупівлю сировини для ялинок; копію видаткової накладної № РН-1135 від 17.05.2017 року; копію договору на здійснення транспортно-експедиторських послуг № 117 від 01.10.2013 pоку, яким підтверджуються домовленості між ДП Ексіма Плюс (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) про організацію міжнародних автомобільних перевезень вантажів; копія акту прийняття-передачі виконаних робіт № 093-НТ від 09.06.2017 року; копію акту прийняття-передачі виконаних робіт № 136-НТ від 26.10.2017 року; копія акту №24 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.09.2017 року; копія Акту №32 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.10.2017 року; копію договору поставки № 1/16 від 12.05.2016 року, укладеного між ДП Ексіма Плюс та ТОВ ЮПС і К (Постачальник), яким підтверджуються домовленості про закупівлю поліетиленової упаковки; копія видаткової накладної № 3472 від 14.11.2017 року; копію видаткової накладної № 856 від 21.11.2017 року; копії митних декларацій № 205090/2017/018449 від 09.06.2017 року, № 205090/2017/039405 від 21.09.2017 року, № 205090/2017/048573 від 30.10.2017 року з додатками, якими підтверджується факт імпорту сировини для виготовлення ялинок; копію банківської виписки за листопад 2017 року та копію банківської виписки за грудень 2017 року (а.с.12-171).

Як зазначалося вище, за результатами розгляду поданих позивачем пояснень та первинних документів, Комісією ГУ ДФС у Волинській області, було прийнято рішення від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22 листопада 2017 року № 2 (а.с.172-173). З рішення слідує, що підставою для відмови було ненадання платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

При цьому, як вбачається з форми рішення, документи які не надано повинні бути підкреслені. Однак в оскаржуваному рішенні не було підкреслено жодного документа, якого не вистачає. Разом з тим, в якості додаткової інформації було зазначено, що відсутні первинні документи щодо транспортування товару покупцю (товаро-транспортні накладні).

Як передбачено підпунктом 201.16.2. пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.п. 201.16.3. п. 201.16. ст. 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

У відзивах на позовну заяву представник відповідачів зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення було порушення вимог пункту 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі Порядок №117), а саме ненадання позивачем первинних документів щодо транспортування товару покупцю (товаро-транспортних накладних).

Пунктом 14 Порядку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з пунктом 15 цього ж Порядку, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Відповідно до пункту 21 цього ж Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення про відмову в реєстрації спірної податкової накладної прийняте ГУ ДФС у Волинській області фактично на підставі пункту 14 Порядку №117, однак підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є лише підстави, визначені пунктом 21 цього Порядку.

Відповідно до пункту 21 цього ж Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З наведеного переліку підстав слідує, що однією з таких підстав є ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку, який передбачає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Однак, як зазначено судом вище, контролюючим органом у квитанції від 14.12.2017 року № не вказано конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної.

Разом з тим, суд вважає, що позивач надавши письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, додав до них достатню кількість документів, що підтверджують господарську операцію з поставки ялинок покупцю ТзОВ Епіцентр К відповідно до видаткової накладної №60 від 22 листопада 2017 року. При цьому, відповідачем 1 не ставиться під сумнів належне оформлення первинних документів, що подані позивачем.

Крім того, на думку суду, факт поставки позивачем товару, а відтак і його передача покупцю підтверджується саме видатковою накладною №60 від 22 листопада 2017 року, що містить необхідні реквізити первинного документа (а.с.82).

Щодо ненадання позивачем контролюючому органу товарно-транспортних накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з пунктами 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Водночас, судом звертає увагу на те, що Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року не встановлено правил податкового обліку платників податку, а лише встановлено права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Крім того, за умови встановлення факту перевезення товару у процесі його поставки від заявлених контрагентів порядок заповнення товарно-транспортних накладних не має вирішального значення для визначення податкових наслідків операцій з поставки товару (Постанова Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 804/4940/14, ЄДРСРУ №72029288).

Таким чином, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 року у справі №816/166/15-а, від 11.09.2018 року у справі №804/4787/16.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що подані позивачем документи є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 22 листопада 2017 року №2 в ЄРПН, а тому рішення комісії Головного управління ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 про відмову в реєстрації податкової накладної від 22 листопада 2017 року №2 в ЄРПН є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2, виписану ДП Ексіма Плюс, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

протягом пяти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень;

протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

При цьому, згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Абзацом 7 Порядку №1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема: наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

Відтак, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, враховуючи, що відповідачем 1 протиправно прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, обставини справи та вимоги законодавства, які регламентують реєстрацію податкових накладних фіскальним органом, суд вважає підставною вимогу позивача щодо зобовязання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2. При цьому, на думку суду, така позовна вимога не є передчасною, оскільки позивачу протиправно відмовлено у реєстрації податкової накладної з підстав ненадання платником податку копій документів, а не відсутності необхідної суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України. До того ж, позивачем надано суду Витяг від 21.01.2019 року щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №2 (а.с.209). З наданого Витягу слідує, що сума податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних становить 365818,92 грн., що значно перевищує суму ПДВ, що зазначена у спірній податковій накладній від 22 листопада 2017 року №2, в якій загальна сума ПДВ становить 5629,17 грн. З наведеного вбачається, що реєстраційної суми на електронному

Підсумовуючи вищевикладене, суд з урахуванням встановлених обставин та на підставі норм чинного законодавства дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката в розмірі 6600 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи заявлене в судовому засіданні представником відповідачів клопотання, в якому просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу або зменшити її розмір у звязку з її неспівмірністю зі складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт, суд вказує на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП Ексіма Плюс та Адвокатським обєднанням АФК укладений договір про надання правової допомоги від 20 грудня 2018 року (а.с.186). За вказаним договором позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6600 гривень, що підтверджується додатком №2 до цього договору «Вартість послуг адвокатського обєднання по справі про оскарження рішення № 1000253/35954365 від 26.11.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 22.11.2017 р.», рахунком № 36 від 27 грудня 2018 р., актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2018 року від 27 грудня 2018 року, банківською випискою по рахунку від 27.12.2018 року (а.с.186-190).

Разом з тим, суд погоджується з представником відповідачів про неспівмірність таких витрат на правничу допомогу, а тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу.

Так, з наданого рахунка № 36 від 27 грудня 2018 року та акта прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2018 року від 27 грудня 2018 року слідує, що участь у судових засіданнях в суді першої інстанції з розрахунку за два судових засідання становить 1600,00 грн. Однак представник позивача адвокат ОСОБА_1 брав участь лише в одному судовому засіданні, а саме 20 лютого 2019 року, тому такі витрати підлягають зменшенню вдвічі, тобто до 800 грн. за одне судове засідання.

Також, на думку суду не підлягають включенню до складу судових витрат правничі витрати в сумі 2000 грн. щодо підготовки відповіді на відзив, заперечення до відповіді на відзив та подання його до суду першої інстанції, оскільки зміст відповіді на відзив від 23 січня 2019 року (а.с.207-208) фактично дублює зміст позовної заяви, а тому такі витрати суд не враховує до складу судових витрат на правничу допомогу. При цьому, представником позивача не подавались до суду заперечення до відповіді на відзив.

Разом з тим, суд, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт з підготовкою та написанням даного позову, суд вважає співмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3000,00 грн. за «Ознайомлення з матеріалами справи, підготовка адміністративного позову про визнання протиправним та скасування Рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1000253/35954365 та зобовязання вчинити дії, підготовка додатків до позову», що зазначені у додатку №2 до договору про надання правничої допомоги від 20 грудня 2018 року «Вартість послуг адвокатського обєднання по справі про оскарження рішення № 1000253/35954365 від 26.11.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 22.11.2017 р.», рахунку № 36 від 27 грудня 2018 р. та акті прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2018 року від 27 грудня 2018 року.

Відтак, враховуючи вищенаведене та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, тому суд вважає за доцільне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на правничу допомогу в розмірі 3800,00 гривень.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 3524,00 грн. згідно із платіжним дорученням №498 від 27.12.2018 року (а.с.2), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, враховуючи задоволення позову повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області та ДФС України судові витрати пропорційно, а саме судовий збір по 1762,00 грн. та витрати на правничу допомогу по 1900,00 грн. з кожного.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 26 листопада 2018 року № 1000253/35954365 про відмову в реєстрації податкової накладної від 22 листопада 2017 року №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати Державну фіскальну службу України (04655, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 22 листопада 2017 року №2, виписану Дочірнім підприємством Ексіма Плюс.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) на користь Дочірнього підприємства Ексіма Плюс (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Старицького, будинок 84, ) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1900,00 грн. (одна тисяча девятсот гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) на користь Дочірнього підприємства Ексіма Плюс (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Старицького, будинок 84, ) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1900,00 грн. (одна тисяча девятсот гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 22 лютого 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук