Справа № 320/6832/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року № 320/6832/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ТОВ «Сучасні технології доріг» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ «Сучасні технології доріг» з позовом, в якому просить:

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 12.12.2017 №391806/31364143 та зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №56 від 17.10.2017.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення порушує його права, оскільки посилання відповідача на невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах не відповідає дійсності та спростовуються наданими документами. Зазначені документи та пояснення не були розглянуті та досліджені відповідачем при прийнятті рішення, що є підставою для визнання їх необґрунтованими та протиправними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

На підставі ст. 194, ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ «Сучасні технології доріг» є юридичною особою, має статус платника податку на додану вартість та є платником податку на загальних підставах.

Видами діяльності позивача за КВЕД є: добування піску, гравію, клини і каоліну (код КВЕД 08.12); виробництво бетонних розчинів, готових для використання (код КВЕД 23.63); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); роздрібна торгівля іншими неспоживаними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.78); будівництво доріг і автострад (код КВЕД 42.11 - основний).

Так, 03.01.2017 року позивачем укладений договір поставки №21-04 з товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасне дорожне будівництво» (далі - Договір).

Відповідно до Договору постачальник (позивач у справі) за заявкою покупця зобов'язується відвантажити у транспортний засіб покупця товар - бітумну емульсію, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплати його вартість на умовах договору (п.1.1. Договору).

Номенклатура, найменування, одиниця виміру, кількість товару, ціна за одиницю товару, що підлягала постачанню, згідно п. 1.2. Договору вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних до даного договору.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що товар - бітумна емульсія, повинен відповідати ДСТУ-Б-в.2.7.-129:2013 «Емульсії бітумні дорожні».

На виконання умов договору та на замовлення покупця 17.10.2017 року позивачем у транспортний засіб покупця було відвантажено бітумну емульсію ЕКШМ-60 у кількості 1 тони, загальною вартістю 10 200,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 1 700,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної з відміткою покупця про одержання товару, підписом уповноваженої особи та відбитком штемпеля покупця №РН-0000853 від 17.10.2017 та товарно-транспортною накладною б/н від 17.10.2017 року.

Оплата за поставлений товар у розмірі 10 200,00 грн. була здійснена 19.10.2017, що підтверджується платіжним дорученням від 19.10.2017 №864 .

Як слідує з матеріалів справи, позивач є виробником продукції, а саме: водно-бітумної емульсії з 2001 року та має на своєму балансі цех з виробництва водно-бітумних емульсій, виробництва країни Данія, потужністю 10 т/год.

Зазначений цех розміщений за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 29-а, що підтверджується договором оренди земельної ділянки.

Крім цього, за вказаною адресою позивач орендує офісне приміщення та складське приміщення для потреб виробництва загальною 54,5 кв.м. на підставі договору №96/1-15 від 02.10.2015 року, укладеного між позивачем та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Як слідує зі звіту про нараховані заробітні плати, на підприємстві на постійній основі працює 8 чоловік, які забезпечують процес виробництва товару.

Якість виробленої позивачем водно-бітумної емульсії відповідає до ДСТУ Б В 2.7-129:2013 «Емульсії бітумні дорожні. Технічні умови», що підтверджується відповідними сертифікатами якості, які містяться в матеріалах справи.

Для виробництва продукції - бітумної емульсії у вересні-жовтні 2018 року позивачем придбано сировину: бітум дорожній у кількості 143,85 т у ТОВ «ЛІНІК-УКРАЇНА» на підставі договору поставки №16/12-16 від 16 грудня 2016 року у жовтні 2018 року; бітумний емульгатор у кількості - 2,13 т у ТОВ «Пролог ТД» на підставі договору поставки товару №2х/2017 від 24 січня 2017 року; паливо авіаційне для газотурбінних двигунів у кількості 2,104 т, а також паливо для реактивних двигунів у кількості 2,104 т у ТОВ «НК ІМПЕКС» на підставі договору поставки нафтопродуктів №250416 від 29 березня 2018 року; хлорид кальцію у кількості 0,5 т у ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ЛИТОВСЬКЕ ПІДПРИЄСТВО «НАФТА_УКРАЇНА» ЛТД на підставі одноразових замовлень; соляну кислоту у кількості 3,48 т у ТОВ «САНКТ-АТАГАЙ» на підставі одноразових замовлень придбано; латекс бутанол у кількості 0,95 т у ПП «Профіт Індастріз» на підставі одноразових замовлень.

Отже, позивач, який є виробником товару - бітумної емульсії, здійснюючи у подальшому свою господарську діяльність та поставку виробленого товару, мав виробничі потужності та сировину у необхідній кількості для виробництва реалізованого товару.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що стались раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт надання послуг платником податку.

Згідно до п. 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний у встановлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Отже, за фактом відвантаження товару на підставі договору поставки №21-04 від 03.01.2017, ТОВ «Сучасні технології доріг», відповідно до діючого законодавства та із зазначенням усіх необхідних реквізитів для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних була складена та направлена на реєстрацію податкова накладна №56 від 17.10.2017 року.

Через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.15.3, позивачем була отримана квитанції № від 03.11.2017 року, якою позивача повідомлено, що податкова накладна доставлена до центрального рівня ДФС України, але її реєстрація зупинена у відповідності до п.201.16 ст. 201 ПК України.

Підставою для зупинення реєстрації вищевказаних податкових накладних зазначено наступну підставу: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 «Критеріїв оцінки ступеня ризиків. Достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання товарів згідно з УКТ ЗЕД: 2715. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

На виконання п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 ПК України ТОВ «Сучасні технології доріг» направлено на адресу ДФС Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена разом з поясненнями та відповідними копіями документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладнихв Єдиному реєстрі податкових накладних, щопідтверджується матеріалами справи.

Отже, платником податків було вжито всіх заходів та надано усі необхідні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій за податковою накладною №56 від 17.10.2017 року.

Однак, рішенням комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації у реєстрації податкових накладних було відмовлено, що підтверджується рішенням від 12.12.2017 №399509/31364143.

Додатково повідомлялося, що прийняте рішення може бути оскаржене в адміністративному або судовому порядку.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням ДФС, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням Державної фіскальної служби України, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини та приписи законодавства, діючого на час виникнення цих правовідносин.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки з питань відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту) та з інших питань.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами зазначених перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно п. 74.2. статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів.

Постановою КМУ від 29.03.2017 № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" встановлено вичерпний перелік підстав для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Як слідує з позовної заяви, позивач посилався на відсутність в оскаржуваному Рішенні обґрунтувань, на підставі яких Комісією відмовлено в реєстрації ПН. Зазначений факт унеможливлює та фактично позбавляє позивача права не тільки надати документи, підтверджуючі його господарську діяльність, але і належним чином оскаржити рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної.

З матеріалів справи слідує, що рішення Комісії ДФС №399509/31364143 від 12.12.2017 про відмову в реєстрації ПН не містить жодної конкретної/ інформації щодо причин, підстав та обґрунтувань його прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що орган влади зобов'язаний "виправдати" свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Вмотивоване рішення дає можливість його оскаржити та отримати перегляд в судовому порядку.

Оскаржуване позивачем Рішення Комісії ДФС №399509/31364143від 12.12.2017 року є актом індивідуальної дії.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Дана позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 грудня 2009 року № 09/236, а тому суд вважає, що оскаржуване Рішення ДФС України є нечітким та незрозумілим не тільки для платника податків, а й для інших суб'єктів правовідносин та суду.

Таким чином, оскаржуване Рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено.

У той же час, з рішення контролюючого органу не зрозуміло, чому не враховані пояснення позивача, не надана оцінка направленим документам та відсутнє посилання на норми Закону, якими відповідач обґрунтовує своє рішення.

Оскільки суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняте не у спосіб, визначений законом, відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача зареєструвати податкову накладнуТОВ «Сучасні технології доріг» №56 від 17.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктами 2, 3 та 4 частини 1 статті 5 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, а також визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов'язати суб'єкт владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, з метою відновлення прав свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Державну фіскальну службу здійснити реєстрацію податкової накладної №56 від 17.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх рішень, а тому останні підлягають скасуванню.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1 762, 00 грн., (платіжне доручення №1307 від 27.11.2018 року).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 3 524,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 143, 194, 205, 239, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 12 грудня 2017 року №399509/31364143.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «Сучасні технології доріг» №56 від 17 жовтня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (МСП 04655, м. Київ-53, Львівська площа 8, ) на користь ТОВ «Сучасні технології доріг» (місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район,м. Вишневе, вул. Київська, буд. 29-А, , ІПН 36, свідоцтво ПДВ №200039098, р/р 3305 в ПАТ «Креді агріколь банк», МФО 300614) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.