Справа № 160/482/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2019 року Справа № 160/482/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
17.01.2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням клопотання про виправлення технічної помилки від 18.01.2019 року, просить:
- визнати дії розпорядника інформації - Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, за навмисне приховування інформації і ненадання повної своєчасної відповіді на питання в інформаційному запиті, який було зареєстровано в канцелярії РДА від 26 грудня 2018 року за № 4031/348-18 - протиправними;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області із запитом щодо надання публічної інформації, який був зареєстрований розпорядником інформації 26.12.2018 року за вх. № 4031/348-18. Проте, станом на дату звернення позивача із позовною заявою, повна належна відповідь на інформаційний запит позивача не надходила, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.
22.01.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 22.02.2019 року (а.с. 2).
18.02.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що 26.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Петропавлівської райдержадміністрації з письмовим запитом про надання публічної інформації, який був розглянутий останньою не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а саме 02.01.2019 року. Відповідь на запит було направлено 02.01.2019 року простою письмовою кореспонденцією через поштову скриньку, яка знаходиться біля будівлі ВПЗ «Петропавлівка», вул. Героїв України, 59, смт. Петропавлівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області. Таким чином, Петропавлівською райдержадміністрацією розглянуто та надано відповідь на інформаційний запит позивача у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з інформаційним запитом про надання публічної інформації, а саме: розпорядження, яке ухвалено відповідною особою (за посадовоим обов'язками) Петропавлівській РДА про виділення коштів з резервного фонду за період з 2012 року по 2018 рік для відшкодування особам на безповоротній основі майнової шкоди (збитків), які перебувають на відповідній адміністративній території, і яким було завдано за цей період матеріальної шкоди, а саме неправомірними та протизаконними діями представниками органу державної влади, яка є Петропавлівська РДА. Якщо є такі розпорядження, то прошу надати їх до відповіді належним чином засвідчені або засвідчене, якщо є тільки одне в законом передбачений строк, а якщо такого не має, то прошу зазначити чому саме його немає і хто в цьому винен (П.І.Б, посада, ранг), і чому неналежним чином виконуються обов'язки посадовців з приводу не відновлення порушених прав людини і громадянина України, тобто чому така недбалість, яка є мабуть і кримінальним злочином, тому, що мені досі не повернули ці земельні ділянки і не відшкодували завдані протиправними діями майнові збитки.
Інформаційний запит був зареєстрований відповідачем 26.12.2018 року за вх. № 4031/0/348-18, що підтверджується відміткою про отримання (а.с. 15-19).
02.01.2019 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області надано відповідь на запит від 26.12.2018 року, відповідно до якої повідомлено про відмову у задоволенні запиту на інформацію на підставі п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону, а також зазначено, що за своїм змістом запит на інформацію стосується мотивів дій посадових осіб райдержадміністрації та направлення на видкриття наявних недоліків у роботі, що не підпадає під ознаки публічної інформації відповідно до ст. 1 Закону.
Отже, спір між сторонами виник з підстав фактичної відмови відповідача надати відповідь на інформаційний запит позивача про отримання публічної інформації.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в розглянутому спорі відсутні.
Частиною 2 ст. 10-1 Закону № 2939-VI визначено, що будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов'язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Згідно з п. 6 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов'язаний, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Відповідно до статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від протиправних рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень.
Предметом заявленого позивачем спору є відмова в наданні інформації / дії по відмові в наданні запитуваної інформації, що є порушенням прав позивача на доступ до публічної інформації.
Аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг.
З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2018 року позивач звернувся до відповідача з запитом на публічну інформацію щодо наявності прийняття відповідного розпорядження посадовими особами Петропавлівської районної державної адміністрації, на який 02.01.2019 року було надано відповідь про відмову у задоволенні запиту.
Отже, вказаний запит в даній частині є запитом на публічну інформацію і вказана інформація щодо прийняття відповідного розпорядження повинна бути в наявності у відповідача.
Що стосується вимоги у запиті хто винен (П.І.Б, посада, ранг) у разі відсутності відповідного розпорядження, і чому неналежним чином виконуються обов'язки посадовців з приводу не відновлення порушених прав людини і громадянина України, то суд зазначає, що така інформація не підпадає під ознаки публічної інформації відповідно до Закону, у зв'язку з чим Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області правомірно відмовлено у задоволенні запиту в цій частині.
За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_2 є запитувачем інформації, Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області є розпорядником запитуваної інформації в частині наявності чи відсутності прийняття відповідного розпорядження, яка повинна бути в розпорядженні відповідача, і на момент розгляду справи вказана інформація позивачу надана не була, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит стосовно наявності чи відсутності прийняття відповідного розпорядження та зобов'язанні відповідача надати інформацію саме в цій частині підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій відповідача, що виразились у навмисному приховуванні публічної інформації, суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджено обставини навмисного приховування інформації, у зв'язку із чим вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Так, позивачем були надані суду достатні докази, на підтвердження безпідставної, всупереч чинному законодавству відмови у наданні відповіді на інформаційний запит про отримання публічної інформації.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, 384,20 грн., виходячи із розрахунку 768,40:2=384,20 грн.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит № 4031/0/348-18 від 26 грудня 2018 року стосовно наявності чи відсутності прийняття відповідного розпорядження.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець