Справа № 2340/3730/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3730/18 Суддя першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на проголошене о 09 годині 03 хвилині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, повний текст якого складено 19 листопада 2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення частини невиплаченого грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Відповідач, Департамент патрульної поліції) про стягнення заборгованості ненарахованого у повному розмірі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу в нічний час за періоди з 01.08.2016 року по 15.08.2016 року, з 24.12.2016 року по 31.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 10.01.2017 року в сумі 4 035,08 грн.

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_2 було подано клопотання про вихід за межі позовних вимог, в якому просила: врахувати у розрахунок за січень 2017 року період відпустки терміном 9 календарних днів (з 01.01.2017 року до 09.01.2017 року); нарахувати та стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість не нарахованого у повному обсязі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з урахуванням стягнутих сум доплат за службу у нічний час за періоди: з 01.08.2016 року до 15.08.2016 у сумі 168 грн.; з 24.12.2016 до 31.12.2016 у сумі 80 грн. 64 коп.; доплата за службу у нічний час збережена на 9 днів відпустки з 01.01.2017 року до 09.01.2017 року у сумі 100 грн. 80 коп.; з 01.01.2017 року до 09.01.2017 року 3307 грн. (грошове забезпечення у грудні 2016 року збережене на січень 2017 року). Разом на користь ОСОБА_2 необхідно нарахувати та стягнути суму 3 656,44 грн. (168+80,64+100,80+3307).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 року позов задоволено частково - зобов'язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01.08.2016 року до 15.08.2016 року у сумі 168 грн., з 24.12.2016 року до 09.01.2017 року у сумі 190,40 грн., а всього у сумі 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 40 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доплата за службу у нічний час належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відтак нарахування та виплата її на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, свідчить про необхідність здійснення розрахунку грошового забезпечення на день вибуття у відпустку з урахуванням доплати за службу у нічний час.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд підкреслив, що на час вибуття у відпустку Позивача 24.12.2016 року грудень 2016 року не було відпрацьовано повністю, календарний місяць завершено не було, а тому премія за підсумками роботи місяця не могла бути включена до обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що доплата за службу у нічний час не належить до видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, а тому не можуть включатися до складу грошового забезпечення за час перебування поліцейського у відпустці. Крім того, наголошує на неврахуванні судом першої інстанції, що право Позивача на виплату надбавки за службу у нічний час було поновлено відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили та виконано в установленому законом порядку. Підкреслює, що задоволення судом позовних вимог у межах даної справи фактично зумовило подвійне стягнення надбавки за службу у нічний час.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.02.2019 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Водночас, на адресу суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції без розгляду у зв'язку з тим, що оскаржуване рішення суду набрало законної сили 17.12.2018 року та повністю виконано, а підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення відсутні.

Надавши оцінку заявленому клопотанню, колегія суддів вважає за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки приписами КАС України не передбачено залишення ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року Департаменту патрульної поліції було поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 року у справі № 823/2049/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції задоволено частково: стягнуто заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплату за службу у нічний час в сумі 4 691,23 грн.; стягнуто заборгованість по індексації грошового забезпечення в сумі 2 718,85 грн. (а.с. 4-6). Зі змісту виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 зазначене рішення виконано Департаментом патрульної поліції 17.07.2018 року (а.с. 45, зворотній бік).

Крім того, судом першої інстанції зі змісту вищезгаданого рішення суду встановлено, що ОСОБА_2 у період з 24.03.2016 року до 30.06.2017року проходила службу поліції та перебувала на посаді інспектора, а у період з 01.07.2017 року по 30.11.2017 року - командира роти №3 батальйону управління патрульної поліції у місті Черкасах Департаменту патрульної поліції України у званні рядового та лейтенанта поліції, відповідно.

Згідно графіку розстановки нарядів та несення служби особовим складом управління патрульної поліції у місті Черкасах Департаменту патрульної поліції України за період з 24.03.2016 року до 09.06.2017 року включно, ОСОБА_2 відпрацювала 104 нічних зміни, з урахуванням відпусток, лікарняних та вихідних днів.

Крім того, ОСОБА_2 27.08.2018 року звернулася з рапортом до начальника Департаменту патрульної поліції та просила виплатити заборгованість з грошового забезпечення за: серпень 2016 у сумі 168 грн.; грудень 2016 у сумі 80,64 коп.; січень 2017 у сумі 3786,44 грн. (а.с. 12).

При цьому, з пояснень Позивача судом першої інстанції було встановлено, що на момент звернення до суду відповіді за наслідками розгляду рапорту надано не було.

Водночас, Черкаський окружний адміністративний суд зазначив, що 05.11.2018 року ОСОБА_2 подано до суду копію відповіді від 14.09.2018 року № 10400/41/5/05-2018 (а.с. 51), в якій зазначено, що пунктом 8 розділу ІІІ Порядку 260 передбачено: поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць. Також зазначено, що при вибутті ОСОБА_2 у відпустки з 01.08.2016 року по 15.08.2016 року та з 24.12.2016 року по 10.01.2017 року розмір грошового забезпечення за липень та листопад 2016 року становив 9 340,10 грн., у зв'язку з чим грошове забезпечення нараховано та виплачено у повному обсязі.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок №260), прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки доплата за службу у нічний час є додатковим щомісячним видом грошового забезпечення, врахування якої при розрахунку грошового забезпечення під час перебування у відпустці Позивачу не здійснювалося.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання визначені Порядком №260.

Згідно п. 3 р. І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами п. 11 р. ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов'язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до п. 8 р. ІІІ Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Таким чином, до грошового забезпечення за час перебування у відпустці включаються щомісячні види грошового забезпечення, які мають постійний характер.

Надаючи оцінку твердженням Апелянта про те, що доплата за службу у нічний час не належить до складу щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 року у справі №823/2049/17 між цими ж сторонами встановлено, що у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та положень Порядку №260 доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов'язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений пп. 3 п. 5 вищевказаної Постанови №988.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції зі змісту розрахункових листів (а.с. 9-11) та карткового рахунку (а.с. 44-47), ОСОБА_2 за час перебування у відпустках виплачено грошове забезпечення у розмірі, що вона одержувала на день вибуття у відпустки без врахування надбавки за службу в нічний час. Доказів нарахування та виплати грошового забезпечення Позивачу з урахування вказаної надбавки за періоди з 01.08.2016 року по 15.08.2016 року та з 24.12.2016 року по 09.01.2017 року Відповідачем не надано.

За таких обставин, враховуючи, що вже неодноразово згаданим вище рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 у справі №823/2049/17, яке набрало законної сили 23.05.2018 року, встановлено, що надбавка за службу в нічний час повинна була виплачуватись, колегія суддів, зважаючи на щомісячний характер доплати за службу у нічний час, погоджується з позицією суду першої інстанції, що вона повинна бути врахована при розрахунку грошового забезпечення під час перебування Позивача у відпустках.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що жодних заперечень з приводу неправильності проведених судом першої інстанції розрахунків належних до доплати сум грошового забезпечення за вказані вище періоди Відповідачем не висловлювалося.

Твердження Апелянта про те, що право ОСОБА_2 на виплату доплати за службу у нічний час було поновлене рішення суду у справі №823/2049/17, а тому оскаржуваним судовим рішенням у даній справі фактично вдруге стягується вже виплачені Позивачу кошти, судова колегія вважає безпідставним з огляду на те, що рішенням суду у справі №823/2049/17 приписано стягнути з Департаменту національної поліції надбавку за службу у нічний час як складову грошового забезпечення ОСОБА_2 у період її служби в цілому. Натомість, у межах даного спору вирішується питання щодо правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення Позивачу на день вибуття у відпустку без врахування доплати за службу у нічний час. Викладене, у свою чергу, виключає можливість повторного стягнення з Відповідача коштів з огляду на різний предмет спору та відмінність спірних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 20» лютого 2019 року.