Справа № 500/94/18
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/94/18
Провадження № 2-а/500/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Петрової В.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

спеціаліста ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

09.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника митниці начальника управління протидії митним порушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 по справі про порушення митних правил № 1246/50000/17 від 13.12.2017 року за ст. 485 Митного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 серпня 2017 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил № 1246/50000/17 за ст. 485 МК України та в подальшому винесено постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 591147 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що 15.08.2017 року о 21 годині 22 хвилин в пункті пропуску «ОСОБА_7 Джюрджулешт» м/п «Ізмаїльський» ОСОБА_5 митниці державної фіскальної служби ОСОБА_1 заявив до митного оформлення автомобіль «Форд Мондео» д/н ST08XWF, країна реєстрації Великобританія. При цьому ОСОБА_1 предявив митному органу паспорт громадянина ОСОБА_8 № 382018993 виданий 25.09.2012 року. Під час здійснення митного контролю, митним органом, встановлено, що зазначений автомобіль ввезений ОСОБА_1 16.07.2017 року через пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в митному режим «тимчасове ввезення» до одного року. Згідно інформації модулю «Орієнтування» АСМО «Інспектор», встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та документований паспортом громадянина України серії КМ № 750906 та має РНОКПП НОМЕР_1. На підставі зазначеного митним органом зроблено висновок, що ОСОБА_1 на момент ввезення 16.07.2017 року мав статус громадянина резидента України та відповідно не мав права на тимчасове ввезення транспортного засобу без сплати митних платежів відповідно до ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України.

Разом з тим, позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил передбачений ст. 485 Митного кодексу України. Зокрема, ОСОБА_1 на момент складення зазначеного протоколу та ввезення транспортного засобу на митну територію України є нерезидентом України, оскільки він має постійне місце проживання в іноземній державі та перебуває в Україні менше ніж 183 дні на рік, має більш тісні особисті та економічні звязки в іноземній державі. При цьому умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів ОСОБА_1 є місце його постійного проживання, членів його сім`ї та місце роботи. Так, ОСОБА_1 разом з сім`єю мешкає в Великобританії за адресою: Reading, 88 Norcot Road Tilehurst RG30 6ВТ. Під час складення протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що більше 5 ти років він мешкає за межами України, є нерезидентом та надав митному органу підтверджуючі документи за переліком наданим в графі «Пояснення, зауваження особи, що притягається до відповідальності». Також, статус ОСОБА_1, як нерезидента України підтверджено тим, що ОСОБА_1 є платником податків на соціальне страхування в Великобританії та йому присвоєно номер національного соціального страхування. ОСОБА_1 є платником місцевого податку на комунальні послуги м. Редінг за 2017/2018 роки та податку на транспортні засоби в Великобританії. Позивач з 2014 року по теперішній час працює столяром в компанії «Ей енд ві карпентрі Лтд» в м. Редінг Великобританія. ОСОБА_1М за місцем мешкання користується транспортним засобом щодо якого здійснено страхування цивільної відповідальності з наданням відповідного свідоцтва про автострахування та системи знижки. Факт постійного проживання ОСОБА_1 за зазначеною адресою та знаходження центру його життєвих інтересів саме там підтверджується листуванням щодо участі у програмі будівельної промисловості та надання стоматологічних послуг.

Таким чином, позивач вважає, що на момент складання вищезазначеного протоколу та ввезення транспортного засобу на митну територію України є нерезидентом України, оскільки він має постійне місце проживання в іноземній державі Великобританії, перебуває в Україні менше ніж 183 дні на рік та має більш тісні особисті чи економічні звязки в іноземній державі. Фактично ОСОБА_1 перебуває в України дуже незначний час з приватними поїздками до родичів, не маючи в Україні фінансових і сімейних інтересів та в Україні не знаходиться центр його життєвих інтересів.

13.12.2018 року представник позивача надав суду клопотання про приєднання доказів по справі, згідно якого ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» складено консультативний висновок за №2/12-Р від 07.12.2018 року, відповідно до змісту якого під час проведення експертного дослідження, за наслідками якого було складено висновок №155/17 від 17.11.2017 р. ФОП ОСОБА_4 було допущено численні порушення положень діючого законодавства України у наслідок чого не визначено ринкову вартість транспортного засобу, який на думку відповідача є предметом порушення митних правил, від визначення вартості якого, безпосередньо залежить правомірність нарахування штрафу за інкримінованим позивачу правопорушенням передбаченим ст.485 МК України. Відповідно до ст.508 МК України, однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, висновок складений за результатами проведення якої, згідно п.4 ч.1 ст. 495 МК України є доказом по справі. Однак, докази того, що відповідачем було проведено відповідне експертне дослідження вартості автомобіля, під час якого було б враховано технічний стан автомобіля, його комплектація та пробіг, визначені джерела інформації про вартість аналогічних автомобілів, у матеріалах справи відсутні. Крім цього, як зазначено представником позивача в матеріалах справи наявний висновок експертного автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017р., яке було проведено ФОП ОСОБА_4І на підставі листа заступника начальника ОСОБА_5 митниці ОСОБА_9

Разом з цим, як вбачається з консультативного висновку №2/12-Р від 07.12.2018 року, під час визначення вартості автомобіля ФОП ОСОБА_4 було допущено порушення положень «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України N 142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі - Методика). Відповідно до п.п. з п.1.4. розділу І Методики, її положення застосовуються, серед іншого, для визначення вартості колісних транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України. Технічний огляд колісного транспортного засобу оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки (п.5.1 розділу V Методик). Як вбачається зі змісту експертного висновку №155/17 від 17.11.2017р., визначення вартості автомобіля відбувалось без його огляду експертом та за відсутності відповідного рішення органу (посадової особи), прийнятого в рамка досудового або судового слідства. Згідно п.50 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (затвердженого Постановою КМУ від 10 вересня 2003 р. N 1440 із змінами), з посиланням на який проводилось дослідження ФОП ОСОБА_4, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об'єктом оцінки. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з приводу вчинення уповноваженою посадовою особою ОСОБА_5 митниці ДФС України, процесуальних дій, спрямованих на забезпечення огляду транспортного засобу експертом з метою проведення експертного дослідження у відповідності до вимог Методики та інших положень діючого законодавства України. В процедурі провадження справи про порушення митних правил розпочатою відносно позивача, ні на адресу останнього ні на адресу його представника, не надходило від митного органу будь-яких документів з вимогою про забезпечення можливості огляду транспортного засобу експертом (надання автомобіля для огляду) та відсутні докази вчинення таких дій у матеріалах справи. Вищезазначене унеможливлює визнання відповідного експертного висновку №155/17 від 17.11.2017р. у якості належного доказу по справі про порушення митних правил, що у власну чергу ставить під сумнів правомірність постанови в справі про порушення митних правил та обґрунтованість розрахунку штрафу за оскаржуваною постановою, розмір якого знаходиться в безпосередній залежності від вартості предмету порушення митних правил за ст.485 МК України - автомобіля «Ford Mondeo», реєстраційний номер ST08XWF.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та зокрема зазначили про пропуск строку для притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої МК України.

Представник відповідача ОСОБА_5 митниці Державної фіскальної служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що 15.08.2017 року о 21 годині 22 хвилини в пункті пропуску «ОСОБА_7 Джюрджюлешти» митного поста «Ізмаїльський» ОСОБА_5 митниці Державної фіскальної служби, по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF, кузов № НОМЕР_2, країна реєстрації Великобританія, в митному режимі «тимчасове ввезення» до одного року. Відповідно до інформації модулю «Орієнтування» АСМЩ «Інспектор» зазначено, що громадянин ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: Україна, Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Красноармійська, б. 4 та має паспорт громадянина України серії СМ № 750906 та РНОКПП НОМЕР_1. Згідно з положеннями Закону України від 21.01.1994 року за № 3857-ХІІ «Про порядку виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне місце проживання за кордоном, затверджено наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року за № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном. Згідно із службовою запискою митного посту «Ізмаїльський» ОСОБА_5 митниці ДФС від 12.12.2017 року за № 4304/15-70-68 у разі ввезення зазначеного транспортного засобу «FORD MONDEO» на митну територію України громадянином резидентом, підлягають сплаті митні платежі у розмірі 197049,48 грн. Згідно з листом адресно довідкового бюро Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 12.09.2017 року за № 2946/1 громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований з 02.08.2005 року по 14.08.2017 рік за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Болградська, б. 4. Документувався паспортом громадянина України СМ750906 від 30.06.2005 року, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області. Таким чином, на момент вїзду на митну територію України 16.07.2017 року громадянин ОСОБА_1 мав постійне місце проживання в Україні, у звязку з чим він мав статус резидента (в розумінні вимог Митного кодексу України) та відповідні права та обовязки щодо порядку проходження митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, передбаченого Митним кодексом України. Згідно ст. 4 Митного кодексу України резидентами фізичними особами вважаються: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. Зокрема, тимчасове ввезення громадянами нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року, при цьому вони не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені в ст. 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Тимчасове ввезення громадянами резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8703 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотне вивезення за умов письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Таким чином, умови та порядок тимчасового ввезення на митну територію України транспортних засобів особистого користування резидентами та нерезидентами мають суттєву різницю по застосуванню заходів як тарифного, так й нетарифного регулювання.

Позивач ОСОБА_1 маючи статус громадянина резидента при тимчасовому ввезені на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації заявив органу доходів і зборів України, що він є громадянином ОСОБА_8 та нерезидентом, чим вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 197049,48 гривень, які підлягали б сплаті у разі ввезення зазначеного транспортного засобу на митну територію України громадянином резидентом.

Також, як зазначено представником відповідача, в звязку з клопотанням про приєднання доказів поданих представником позивача, ОСОБА_5 митницею ДФС отримано консультаційний висновок експерта ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» від 07.12.2018 р. №2/12-Р, який проведено щодо відповідності нормативно-правовим актам автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017 р., складеного ФОП «ОСОБА_4І». ОСОБА_5 митницею ДФС було направлено клопотання до ФОП «ОСОБА_4І.», з метою отримання розяснень щодо вказаного консультаційного висновку оцінювача від 07.12.2018 року за №2/12-Р. Крім того, ОСОБА_5 митницею ДФС у справі про порушення митних правил №1246/50000/17 під час провадження направлявся запит до ФОП «ОСОБА_4І» від 19.10.2017 р. вих.№11135/10/15-70-20-08, для отримання довідки про вартість транспортного засобу в країні реєстрації станом на 15.08.2017 р., а саме - автомобіля марки «FORD MONDEO», д/н ST08XWF, 2008 р.в., країна реєстрації Великобританія, VIN № WF0EXXGBBE8K60198. За результатами опрацювання якого ФОП «ОСОБА_4І» було проведено автотоварознавче дослідження та видано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017 р. Таким чином, у матеріалах справи відсутня постанова про призначення експертизи в порядку ст. 508 МК України, оскільки по даній справі проводилось автотоварознавче дослідження, а не експертиза. До того ж, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017 р., визначено саме середню вартість автомобіля, що також підтверджується листом ФОП «ОСОБА_4І» №2/1-19-1 від 17.01.2019 р. Відповідно до наданих ОСОБА_1 копій кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» ОСОБА_10, не вбачається, що ОСОБА_10 має повноваження щодо рецензування та дослідження висновків експерта. Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р., встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Враховуючи вищевикладене, оцінювач ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» ОСОБА_10 не міг проводити рецензування висновку експертного автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017 р. про оцінку транспортного засобу, який виконано судовим експертом ОСОБА_4 Відповідно до консультаційного висновку ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» від 07.12.2018 р. №2/12-Р, із самої назви вбачається, що він носить суто консультаційний характер, що в свою чергу не спростовує виданий ФОП «ОСОБА_4І» висновок експертного автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017 р.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_4, пояснив що є судовим експертом з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власникам транспортних засобів. В звязку з письмовим зверненням представника митниці ним був складений висновку експертного автотоварознавчого дослідження №155/17 від 17.11.2017 р., яким була встановлена саме середня вартість автомобіля марки «FORD MONDEO». Вказаний висновок був складений без огляду вказаного транспортного засобу, оскільки транспортний засіб для огляду не надавався.

Вислухавши пояснення сторін, спеціаліста, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

15.08.2017 р. головним державним інспектором відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_5 митниці ДФС ОСОБА_7 в присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складено протокол про порушення митних правил №1246/50000/17 відносно ОСОБА_1 про скоєння правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а саме: маючи статус громадянина-резидента, громадянин ОСОБА_1, при ввезенні на митну територію України транспортного засобу з іноземною реєстрацією, заявив митному органу України, що він є громадянином ОСОБА_8 та нерезидентом, чим вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Згідно протоколу про порушення митних правил №1246/50000/17 від 15.08.2017 року розгляд справи про порушення митних правил ОСОБА_1 було призначено на 01.11.2017 року на 10 годину 00 хвилин.

У протоколі позивач зазначив, що не погоджується з ним, не є резидентом України та надав документи на підтвердження того що останні 5 років є резидентом Великобританії. Примірник протоколу отримав.

Листом заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 митниці ДФС від 03.11.2017 року за № 11804/10/15-70-20-08 позивача ОСОБА_1 повідомлено проте, що у звязку із здійсненням провадження у справі розгляд справи про порушення ОСОБА_1 митних правил за ознаками ст. 485 Митного кодексу України відбудеться 15.11.2017 року о 10 годині 30 хвилин.

Також, листом заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 митниці ДФС від 15.11.2017 року за № 12240/10/15-70-20-08 ОСОБА_1 повідомлено проте, що у звязку із здійсненням провадження у справі розгляд справи про порушення ОСОБА_1 митних правил за ознаками ст. 485 Митного кодексу України відбудеться 29.11.2017 року о 10 годині 30 хвилин.

Крім цього, листом заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 митниці ДФС від 28.12.2017 року за № 12881/10/15-70-20-08 ОСОБА_1 повідомлено проте, що у звязку із здійсненням провадження у справі розгляд справи про порушення ОСОБА_1 митних правил за ознаками ст. 485 Митного кодексу України відбудеться 13.12.2017 року о 10 годині 30 хвилин.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 155/17 про оцінку транспортного засобу від 17.11.2017 р., експертом визначено середню вартість транспортного засобу «FORD MONDEO», реєстраційний номер ST08XWF у розмірі 73805,89 грн.

Враховуючи визначену експертним дослідженням вартість автомобіля, службовою запискою від 12.12.2017 року за № 4304/15-70-698 визначено, що сума обовязкових митних платежів, які необхідно сплатити при ввезенні на митну територію України зазначеного вище транспортного засобу, складає 197049,48 грн.

Як вбачається з постанови в справі про порушення митних правил № 1246/50000/17 від 13.12.2017 року винесеної заступником начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 митниці ДФС, 15.08.2017 року о 21 годині 22 хвилин в пункті пропуску «ОСОБА_7 Джюрджєлешти (авто)» митного поста «Ізмаїльський» ОСОБА_5 митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF, кузов № НОМЕР_2, країна реєстрації Великобританія, який прямував з України (м. Рені) до Молдови (с. Джурджулешти), під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який надав для митного оформлення паспорт громадянина ОСОБА_8 № 382018993, виданий 25.09.2012 року. Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, встановлено, що 16.07.2017 року через пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянин ОСОБА_1 ввіз легковий автомобіль марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF, кузов № НОМЕР_2, країна реєстрації Великобританія, в митному режимі «тимчасове ввезення» до одного року. Відповідно до інформації модулю «Орієнтування» АСМ «Інспектор», встановлено, що громадянин ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: Україна, Одеська область, Ізмаїльський район, смт.Суворове, вул. Красноармійська, б. 4 та має паспорт громадянина України серії СМ №750906, а також РНОКПП НОМЕР_1. Згідно зі службовою запискою митного поста «Ізмаїльський» ОСОБА_5 митниці ДФС від 12.12.2017 року за № 4304/15-70-698 у разі ввезення зазначеного транспортного засобу «FORD MONDEO» на митну територію України громадянином резидентом, підлягають сплаті митні платежі у розмірі 197049,48 грн. Згідно з листом адресно довідкового бюро Головного Управління ДМС України в Одеській області від 12.09.2017 року № 2946/1, громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрованим з 02.08.2005 року по 14.08.2017 рік за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Болградська, б. 4. Документувався паспортом громадянина України серії СМ № 750906 від 30.06.2005 року, виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області. Таким чином, на момент вїзду на митну територію України 16.07.2017 року громадянин ОСОБА_1 мав постійне місце проживання в Україні у звязку з чим він мав статус резидента та відповідні права та обовязки щодо порядку проходження митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, передбаченого Митним кодексом України.

Згідно з ч.1 статті 4 МК України, ввезенням транспортних засобів на митну територію України вважається сукупність дій, повязаних із переміщенням транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку; дозвіл органу доходів і зборів - це надання особі усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій.

Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 104 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем.

Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтями 277, 278 МК України передбачено, що обєктом оподаткування митом є товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII Митного Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України. При цьому, датою виникнення податкових зобовязань із сплати мита разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобовязання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_7 України: 1) товари не є об'єктом оподаткування митними платежами; 2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано; 3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму; 4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об'єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікується за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, умовою для отримання дозволу митниці на тимчасове ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування громадянами-резидентами є оформлення митної декларації шляхом проставляння посадовою особою відтиску особистої номерної печатки та сплата обовязкових митних платежів. У разі невиконання цих умов, громадянин-резидент не має законних підстав, згідно з вимогами статті 380 МК України, на можливість застосування тимчасового ввезення автомобіля.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

Статтею 292 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення, зокрема, ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та підлягають реекспорту до завершення встановленого строку.

Відповідно до ст.30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Стаття 485 МК України визначає правопорушенням дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Таким чином, необхідність сплати особою, при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування, митних платежів або звільненні від їх сплати залежить від того, чи є особа резидентом чи нерезидентом.

При подачі митної декларації позивачем було заявлено, що він є нерезидентом України.

Статтею 4 МК України визначено, що нерезиденти це, зокрема іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України (п. «в» ч.33); резиденти це, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном (п. «в» ч.50); постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом) (ч.45).

Згідно пп.14.1.213 ст.14 ПК України, фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні.

Отже, резидентом вважається особа, яка має постійне місце проживання в Україні. В даному випадку, місце проживання ОСОБА_1 на території Великобританії може вважатися постійним місцем проживання лише у разі його належного оформлення відповідно до вимог законодавства та у разі відсутності постійного місця проживання на території України.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 6 вказаного Закону визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 4., а 14.08.2017 року знятий з обліку (а.с. 206, т. 1).

Як вбачається з положень Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999р. № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Доказів дотримання вказаних вимог та наявності відповідного штампу у паспорті громадянина України для виїзду за кордон позивачем не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України", якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

За таких обставин, оскільки у позивача станом на 15.08.2017 року, тобто на час складання протоколу про порушення митних правил наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина ОСОБА_8, та він мав зареєстроване постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Статтею 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 при тимчасовому ввезені на територію України транспортного засобу (товару) іноземної реєстрації, надаючи паспорт громадянина ОСОБА_8, вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, усвідомлював протиправний характер своїх дій та бажав настання шкідливих наслідків.

В свою чергу, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду яку викладено в постанові від 20.03.2018 року № 640/7258/17, - є безпідставним, оскільки в даному випадку не враховано приписи п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" за якою громадянин України, що набув громадянство (підданство) іншої держави або держав у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України.

Крім цього, судом не приймаються до уваги доводи позивача, щодо невірного визначення митним органом вартості автомобіля марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF, з наступних підстав.

Як встановлено судом, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 155/17 про оцінку транспортного засобу від 17.11.2017 р. було підготовлено без надання вказаного транспортного засобу, оскільки автомобіль марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF був вивезений ОСОБА_1 за межі митної території України.

В свою чергу, експертом у вищевказаному висновку було визначено саме середню вартість транспортного засобу.

Разом з тим,консультаційний висновок ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» від 07.12.2018 р. за №2/12-Р вказуючи на недоліки експертного автотоварознавчого дослідження № 155/17 про оцінку транспортного засобу від 17.11.2017 р. не зазначає безпосередньої вартості вказаного транспортного засобу.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 не надав суду відповідного експертного висновку, або іншого належного доказу щодо іншої вартості вказаного автомобіль марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про порушення митних правил не може бути скасована з підстав неналежного встановлення вартості товару, в даному випадку автомобіля марки «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер ST08XWF, оскільки належних доказів щодо іншої вартості товару суду надано не було.

В свою чергу, щодо тверджень позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності оскарженою постановою поза межами встановлених МК України строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Тобто, адміністративне стягнення за порушення, передбачене ст.485 МК України, яке було допущено ОСОБА_1, повинно бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення. Порушення, вчинене позивачем було виявлено саме 15.08.2017р., отже накладення адміністративного стягнення постановою від 13.12.2017р. здійснено до спливу встановленого шестимісячного строку з дня виявлення цього правопорушення, як то встановлено ч.1 ст.467 МК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що відомості щодо обставин викладених в протоколі і постанові відповідають дійсності та факти викладені у них знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що він порушення не скоював, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72, 74, 77, 242-246, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про порушення митних правил - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.02.2019 року.

Суддя: ОСОБА_11