Справа № 420/215/19
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/215/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивача ОСОБА_1, представник відповідача не зявився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати недоотриманої пенсії за травень, червень та липень 2018 року;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити пенсію за період з травня по липень 2018 року в сумі 15875,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою. Позивач вказав, що в червні 2014 року він залишив місто Макіївку через проведення АТО. В той час позивач обіймав посаду виконуючого обов'язки начальника управління з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації. Позивач зазначив, що офіційно визнаний внутрішньо переміщеною особою, про що має відповідну довідку, яка не скасовувалася й на теперішній момент є чинною. На окуповану територію після переїзду позивач жодного разу не виїжджав.

Позивач зазначив, що він є пенсіонером та з 2009 року отримує пенсію за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач вказав, що у травні 2018 року у визначений термін пенсія не була перерахована на його персональний пенсійний рахунок, через що він не зміг її отримати. З цього приводу позивач письмово звертався до ГУ ПФУ в Одеській області, де йому повідомляли щодо заходів, які робляться щодо виплати йому пенсії. Позивач зазначив, що з приводу прискорення цього процесу він також звернувся до управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради, де йому повідомили, що вони не мали підстав для перевірки інформації, зазначеної в запиті ГУ ПФУ в Одеській області через те, що він працює в Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій та рекомендували йому надати довідку про місце роботи до ГУ ПФУ в Одеській області, що він і зробив, але пенсію не отримував, бо вона йому не нараховувалася.

Позивач зазначив, що частину пенсії йому виплатили, але пенсію за три місяці він досі не отримав з незрозумілих для нього причин.

Позивач вказав, що відповідно до довідок про нараховану та виплачену пенсію, сума заборгованості складає 15875,85 грн. З цих довідок вбачається, що позивачу досі не виплатили пенсію за травень, червень та липень 2018 року.

Ухвалою від 21.01.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 19.02.2019 року на 10:00 год.

У судове засідання, призначене на 19.02.2019 року на 10:00 год., з'явився позивач.

Під час судового розгляду позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 08.02.2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

У відзиві відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказав, що з метою виконання положень Закону №1706 Кабінет Міністрів України постановою від 08.06.2016 року №365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" затвердив "Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" та "Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування". Відповідач зазначив, що механізм здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати та інших виплат визначено Порядком здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №136. Верифікація та моніторинг державних виплат здійснюються структурним підрозділом Міністерства фінансів.

Відповідач вказав, що у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів. У рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат зазначається виявлена Мінфіном інформація, яка не узгоджується з нормативно-правовими актами, які регулюють державні виплати.

Відповідач зазначив, що підпунктом 5 пункту 12 Порядку чітко передбачено, що соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідач вказав, що у квітні 2018 року від Пенсійного фонду України до Головного управління надійшла інформація, згідно з якою ОСОБА_1 виїхав до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому з 01.05.2018 року ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії.

Відповідач зазначив, що відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, Головним управлінням до управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надіслані списки від 16.05.2018 року №7784/03 на отримання інформації для призначення (відновлення) виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Після отримання 20.07.2018 року від зазначеної установи інформації щодо підтвердження факту проживання, Головним управлінням виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено з 01.05.2018 року.

Також відповідач зазначив, що відповідно до пункту 15 Порядку орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач вказав, що нарахована пенсія за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року в сумі 15875,85 грн. буде виплачена позивачу на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № (а.с. 14).

Відповідно до довідки від 26.01.2017 року №6739 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 вибув з м. Макіївка Донецької області та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корп. Б, кім. №601, м. Одеса (а.с. 15).

Листом від 18.07.2018 року №1695/Р-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на звернення позивача щодо виплати пенсії, яке надійшло до Головного управління 04.07.2018 року повідомило, що відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок кошті державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фонді загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №136, Пенсійним фондом України до Головного управління надано список внутрішньо переміщених осіб, щодо яких наявна інформація про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем проживання, на підставі якого виплату пенсії призупинено до з'ясування з 01.05.2018 року. В листі вказано, що відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебуванні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, Головним управлінням до управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради 16.05.2018 року надіслано список на отримання інформації для призначення (відновлення) виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Питання про відновлення виплати пенсії буде вирішено після надходження відповідного рішення (а.с. 16).

Листом від 07.07.2018 року №13-14/2558 Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради на звернення позивача від 19.07.2018 року повідомив, що у звязку з тим, що позивач працює в Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуації в Одеській області на посаді начальника відділу агітаційно-пропагандистської роботи ЦЗД ГУ ДСНС України в Одеській області, не має підстав для проведення перевірки достовірності зазначеної в запиті інформації ГУ ПФ України в Одеській області про фактичне місце проживання/перебування (а.с. 17-18).

Листом від 08.08.2018 року №1890/Р-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на звернення позивача щодо поновлення виплати пенсії, яке надійшло до Головного управління 26.07.2018 року повідомило, що відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №136, Пенсійним фондом України до Головного управління надано список внутрішньо переміщених осіб, щодо яких наявна інформація про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем проживання, на підставі якого виплату пенсії позивачу призупинено до з'ясування з 01.05.2018 року. В листі вказано, що відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, Головним управлінням до управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надіслані списки від 16.05.2018 року №7784/03 на отримання інформації для призначення (відновлення) виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Зазначено, що після отримання 20.07.2018 року від зазначеної установи інформації щодо підтвердження факту проживання, Головним управлінням виплату пенсії позивачу поновлено з 01.05.2018 року (а.с. 19).

Листом від 21.09.2018 року №2146/Р-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на звернення позивача щодо виплати пенсії, яке надійшло до Головного управління 29.08.2018 року, повідомило, що на підставі наданих позивачем довідок з місця роботи Головним управлінням виплату пенсії поновлено з 01.05.2018 року. Зазначено, що пенсія з травня по вересень 2018 року буде виплачена по додатковій відомості у вересні поточного року (а.с. 20).

З довідки про доходи пенсіонера за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року від 14.01.2019 року за вих. №65, виданої ГУ ПФУ в Одеській області, вбачається, що пенсію за травень, червень та липень 2018 року позивачу виплачено не було (а.с. 22).

З довідки від 14.01.2019 року за вих. №66, виданої ГУ ПФУ в Одеській області, вбачається, що недоотримана сума пенсії позивача за період з травня по липень 2018 року складає 15875,85 грн. (5291,95 грн. х 3) (а.с. 21).

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позов стосовно окремого порядку виплати пенсії, суд не приймає до увагу вказану позицію, виходячи з наступного.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме: п.15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не вносилося.

Відповідно до статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції країни, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права або "інші права", як це зазначено у ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", на яку посилається відповідач у відзиві, не містить обмежень щодо виплат пенсіонерам з числа внутрішньо переміщених осіб пенсії окремим порядком, визначеним КМ України, тому посилання відповідача на дану норму Закону є безпідставними.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1058-IV внесено не було.

Крім того, відсутність окремого порядку виплати пенсії, який повинен був розробити Кабінет Міністрів України, не повинна перешкоджати позивачу отримувати щомісячні пенсійні виплати, гарантовані Конституцією України.

Також суд бере до уваги доводи позивача про те, що він взагалі після переміщення до м. Одеси на окуповану територію не виїжджав, до того ж є учасником АТО, що підтверджується довідкою Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 14.05.2015 року (а.с. 29), що в принципі виключало можливість його виїзду на тимчасово окуповану територію, а тому підстав для призупинення органом Пенсійного фонду виплати йому пенсії взагалі не було.

З огляду на те, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності несплати позивачу пенсії за травень-липень 2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за травень, червень та липень 2018 року, та зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з травня по липень 2018 року включно в сумі 15875,85 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: вул. Маршала Говорова, 11 Б, кім. 601, м. Одеса, 65058, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65107, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за травень, червень та липень 2018 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з травня по липень 2018 року включно в сумі 15875,85 грн. (пятнадцять тисяч вісімсот сімдесят пять гривень 85 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: вул. Маршала Говорова, 11 Б, кім. 601, м. Одеса, 65058, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Пятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2019 року.

Суддя В.В. Андрухів

.