Справа № 820/4425/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 р. Справа № 820/4425/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника відповідача Фіщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.09.18 року по справі № 820/4425/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Групп"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Групп" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 14.02.2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнено на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Групп" () судові витрати в розмірі 5954 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 66 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки. Відповідач також вказує на те, що контролюючим органом правомірно проведено камеральну перевірку позивача, вказав, що ТОВ "Сап Групп" до складу податкових зобов'язань в податкових деклараціях з ПДВ та уточнюючих розрахунках не віднесено суми ПДВ у розмірі 317 582 грн., які зареєстровані в ЄРПН та мають статус ПН/РК - реєстрацію зупинено, що входить до предмету камеральної перевірки.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Неявка позивача в судове засідання не є перешкодою розгляду та вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив апеляційну скаргу задовольнити, а у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, пояснення представника відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, посадовою особою Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за листопад 2017 року ТОВ "Сап Групп", за результатами якої складено акт від 19.01.2018 року №794/20-40-12-15/41439115.

У висновках акту перевірки зазначено, що встановлено порушення п. 187.1 ст.187, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 ПК України, за наслідками проведеної поставки товарів на користь контрагентів-покупців: ТОВ "Асторія Компані" на загальну суму 221 856,15 грн., сума ПДВ 44 371,23 грн.; ТОВ "Капітал Сторі" на загальну суму 456 051,99 грн., сума ПДВ 91 210,4 грн.; ТОВ "Дитрибуція Глобал Фінанс" на загальну суму 910 004,46 грн., суму ПДВ 182 000,89 грн. не проведено декларування ПДВ за відповідною датою виникнення обсягів таких операцій на загальну суму ПДВ 317 582,52 грн. та занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет по декларації за листопад 2017 року у сумі 317 582,52 грн.

На підставі вказаного акту камеральної перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2018 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 396 977,50 грн. з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій.

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем було проведено камеральну перевірку, предметом якої не може бути своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків та зборів. Таким чином, відповідачем порушено вимоги Податкового кодексу України в частині проведення саме камеральної перевірки до спірних правовідносин, що призвело до прийняття останнім незаконного податкового повідомлення-рішення.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на нормах матеріального права, враховуючи наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пункту 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Приписами п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Таким чином, у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Питання ж своєчасності нарахування та сплати податків та зборів до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, положення якого набрали чинності з 01 січня 2017 року, могли бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

На відміну від камеральної перевірки, документальна перевірка потребує наявності наказу про її призначення та обов'язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, пред'явлення направлення на перевірку.

Згідно п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Проаналізувавши вищенаведені положення Податкового кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, розмір яких визначено у тому числі у податковій звітності платника, є предметом виключно документальної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення камеральної перевірки податковим органом було встановлено, що відповідно до наявних даних в Єдиному реєстрі отриманих та виданих податкових накладних ТОВ "Сап Групп" по операціях за листопад 2017 року зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, виписані на адресу контрагентів - покупців ТОВ "Асторія Компані", ТОВ "Капітал Сторі", ТОВ "Дитрибуція Глобал Фінанс", які мають статус ПН/РК - реєстрацію зупинено. ТОВ "Сап Групп" до складу податкових зобов'язань в податковій декларації з ПДВ за листопад 2017 року від 20.12.2017р. № та в додатку №5 до вказаної декларації "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" від 20.12.2017р. №, а також до складу податкових зобов'язань в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 11.01.2018р. № та в додатку №5 до уточнюючого розрахунку "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" від 11.01.2018р. № не віднесені суми ПДВ по податковим накладним, які зареєстровані в ЄРПН та які мають статус ПН/РК - реєстрацію зупинено по контрагентам - покупцям ТОВ "Асторія Компані", ТОВ "Капітал Сторі", ТОВ "Дитрибуція Глобал Фінанс".

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до абз. 23 п.201.10 ст.201 ПК України, виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Отже, у спірному випадку, відповідачем порушено вимоги Податкового кодексу України в частині проведення саме камеральної перевірки до спірних правовідносин, що призвело до прийняття останнім незаконного податкового повідомлення-рішення.

Встановлені Главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що контролюючий орган, проводячи камеральну перевірку позивача за результатами якої прийняте податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2018 року, діяв не у спосіб, передбачений Податковим кодексом України.

Доводи відповідача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку ГУ ДФС у Харківській області провело перевірку платника податків з питань, які не узгоджується з метою та предметом камеральної перевірки.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, у зв'язку з чим оскаржене податкове повідомлення-рішення не можливо визнати правомірним.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відтак, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Так, як визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі. Відповідач, суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року по справі № 820/4425/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова складена в повному обсязі 22.02.19р.