Справа № 807/825/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4383/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року (головуючий суддя Калинич Я.М., м.Ужгород, повний текст рішення складено 26.11.2018) у справі № 807/825/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління державної архітектурної інспекції у Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, прокуратура Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління державної архітектурної інспекції у Закарпатській області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, прокуратура Закарпатської області в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Закарпатській області Бошота В.В. від 07 жовтня 2016 року про скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки НОМЕР_2 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального права, суд не дослідив всіх обставин справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, тому просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду Закарпатської області від 14 листопада 2018 року - скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно матеріалів справи 07 жовтня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Закарпатській області Бошота В.В. прийнято рішення, яким скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки НОМЕР_2 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1».

Однак, розглядаючи дану справу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказаний наказ начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Закарпатській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

20 липня 2012 року, ОСОБА_1 отримала містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за НОМЕР_2 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1». 10 серпня 2012 року, Інспекцією ДАБК у Закарпатській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № ЗК «Будівництво багатоквартирного житлового будинку» за адресою АДРЕСА_1, замовником якої є громадянка ОСОБА_1.

У подальшому, ОСОБА_1 розпочато будівельні роботи по будівництву багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_1 на законних підставах проводила будівельні роботи з 2012 року і по лютий 2015 року. Закінчила будівельні роботи, маючи на меті здати будівлю в експлуатацію.

Однак, 13 лютого 2017 року їй стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення від 07 жовтня 2016 року, яким скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки НОМЕР_2 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1».

Відповідно до 4.2 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (яка почала діяти з 9 квітня 2015 року), встановлено, що Державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на втримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вище наведеної норми закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №698 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (далі по тексту - Порядок 698).

Згідно п.1 та п.2 Порядку 698, нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Частиною 3 пункту 2 вказаного Порядку 698 встановлено, що одним із основних завдань нагляду є скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1 -рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона зминається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, регулює правовідносини, які виникли після набрання чинності цим Порядком.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за і переднього правового регулювання не були правопорушенням.

Згідно п.1 ст. 6 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду», головні інспектори будівельного нагляду під час здійснення нагляду зобов'язані у повному обсязі, та керуючись положеннями ст.ст. 292-297 КАС України, - об'єктивно та неупереджено здійснювати нагляд у межах повноважень, передбачених законодавством.

Однак, Закарпатський окружний адміністративний суд не врахував, що головний інспектор Бошота В.В. не звернув уваги на те, що Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, яким передбачено право скасовувати містобудівні умови та обмеження не може поширюватись на правовідносини, що існували або виникли до набрання ним чинності, тобто в 2012 році. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативно-правових актів є загальним принципом права.

На упередженість та незаконність рішення головного інспектора вказує також те, що одним із порушень під час видачі містобудівних умов, в акті перевірки вказано, що Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради ніби - то не дотримано форми МУО відповідно наведених у додатку Порядку, а саме у розділі «Містобудівні умови та обмеження» в п. 13 відповідно до порядку зазначаються «Вимоги щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичним можливостями та інших мало мобільних груп населення», а в МУО № 128 від 20.07.2012 даний пункт взагалі відсутній, що є порушенням п. 3.6 Порядку.

Містобудівні умови та обмеження № 128 від 20.07.2012 видавались на підставі Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, в редакції чинній на момент їх видачі, яка не передбачала вимог щодо зазначення відомостей про створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичним можливостями та інших мало мобільних груп населення.

Підставою прийняття рішення про скасування містобудівних умов та обмежень є твердження головного інспектора, ніби - то, про порушення Порядку надання містобудівних вимог, оскільки у деяких пунктах не вказано жодної інформації. В той же час, вимог щодо обов'язково заповнення кожного рядка містобудівних умов не існує, як і не відсутнє право інспектора скасувати прийняті містобудівні умови.

Беручи до уваги обставини справи апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі управління державної архітектурної інспекції у Закарпатській області та Прокуратура Закарпатської області у відзиві на апеляційну скаргу просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції - без змін.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи 20 липня 2012 року, ОСОБА_1 отримала містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за НОМЕР_2 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1». 10 серпня 2012, Інспекцією ДАБК у Закарпатській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ЗК6 «Будівництво багатоквартирного житлового будинку» за адресою АДРЕСА_1, замовником якої є позивач.

На підставі звернення гр. ОСОБА_2 від 04.08.2016, посадовою особою управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області з метою проведення документальної перевірки 01.09.2016 за вих. №1007-1.13/1528 до Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради скеровано вимогу про надання документів, що стосуються видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки НОМЕР_2 від 20.07.2012 на об'єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1». У відповідь на вказану вимогу об'єктом нагляду надано запитувані документи, в результаті розгляду яких головним інспектором будівельного нагляду виявлено ряд порушень вимог містобудівного законодавства під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №128/20-07 від 20.07.2012, про що складено довідку про результати документальної перевірки від 19.09.2016.

Враховуючи вказану довідку, керуючись підпунктом 5) пункту 15 Порядку №698, на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 20.09.2016 №662 та направлення на проведення позапланової перевірки від 03.10.2016 №24-УО/1007п-пл, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування - Бошота В.В. проведено позапланову перевірку Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради з питань дотримання вимог містобудівного законодавства під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки НОМЕР_2 від 20.07.2012.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.10.2016 №24-УО/1007 та у зв'язку з виявленими порушеннями прийнято оскаржуване рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень від 20.07.2012 №128.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до частини 1 статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон України) Державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності, згідно частини 2 статті 41-1 Закону України Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до пункту 1 частини 3 зазначеної статті з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду.

Крім того, судом правильно вказано, що механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (далі - нагляд) передбачений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №698 (далі - Порядок №698).

Відповідно до пункту 3 Порядку №698 основними завданнями нагляду є:

- виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності;

- скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду.

Відповідно до пункту 5 Порядку №698 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право:

- скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку №698 документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі та з метою встановлення своєчасності, достовірності, повноти даних та відповідності вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності документів і матеріалів об'єктів нагляду, складених під час виконання ними своїх повноважень.

Документальна перевірка проводиться без виїзду на об'єкт нагляду.

Видання наказу на проведення камеральної або документальної перевірки не потребується.

Камеральні та документальні перевірки проводяться головними інспекторами будівельного нагляду без присутності посадових осіб об'єктів нагляду.

За результатами камеральної та документальної перевірки в разі наявності відомостей про ознаки вчинення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності складається довідка за формою згідно з додатком 3, на підставі якої протягом п'яти робочих днів з дня її складення керівником Держархбудінспекції приймається рішення про проведення позапланової перевірки.

Даючи оцінку твердженням позивача, на котрі він покликається і в апеляційній скарзі, на те, що головним інспектором не взято до уваги те, що Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, яким передбачено право скасовувати містобудівні умови та обмеження не може поширюватись на правовідносини, що існували або виникли до набрання ним чинності, тобто в 2012 році, то суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, правильно врахував, що відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральних органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. На виконання вказаної статті Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 07.07.2011 №109 затверджено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

В 2011 році були встановлені відповіді нормативні врегулювання видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, дотримання яких відповідним органом містобудування та архітектури і було предметом перевірки.

Предметом перевірки було дотримання Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Мінрегіону від 07.07.2011 №109. Перевіркою не встановлювались порушення вимог інших нормативно-правових актів, прийнятих після видачі скасованих містобудівних умов та обмежень, що могло б трактуватися як незворотність дії закону у часі, на яку посилається позивач.

Оскільки, містобудівні умови та обмеження на момент перевірки дію свою не вичерпали, оскільки об'єкт не був завершений будівництвом та не введений у встановленому законодавством порядку в експлуатацію, а отже, знаходився у стані будівництва, то суд першої інстанції вірно вважав, що законодавчо встановлені підстави для заборони проведення перевірки органу містобудування та архітектури на предмет дотримання Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Мінрегіону від 07.07.2011 року №109 були відсутні.

Щодо тверджень про упередженість та незаконність рішення, що полягає в тому, що в рішенні головного інспектора вказується одним з порушень - недотримання форми МУО відповідно наведених у додатку Порядку, а саме у розділі «Містобудівні умови та обмеження» в п. 13 відповідно до порядку зазначаються «Вимоги щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичним можливостями та інших мало мобільних груп населення», а в МУО № 128 від 20.07.2012 даний пункт взагалі відсутній, що є порушенням п. 3.6 Порядку, то суд правильно зазначив, що згідно пункту 1.2. Порядку №109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Відповідно до пункту 2.1 Порядку №109 2.1. Містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Пунктами 3.1, 3.2,3.3, 3.4 Порядку №109 встановлено, що Містобудівні умови та обмеження складаються з текстової та графічної частин.

Текстова частина містобудівних умов та обмежень містить розділи: «Загальні дані»; «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки».

Розділ «Загальні дані» містить: а) назву об'єкта будівництва; б) інформацію про замовникам) наміри забудови; г) адресу будівництва або місце розташування об'єкта; ґ) документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою (крім випадків, передбачених пунктом 2.3 розділу II цього Порядку); д) площу земельної ділянки; е) цільове призначення земельної ділянки; є) посилання на містобудівну документацію (у разі наявності); ж) функціональне призначення земельної ділянки; з) основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва.

Розділ «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» містить: а) граничнодопустиму висоту будівель; б) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; в) максимально допустиму щільність населення (для житлової забудови); г) відстані від об'єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови; ґ) планувальні обмеження (зони охорони пам'яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно-захисні та інші охоронювані зони); д) мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд; е) охоронювані зони інженерних комунікацій; є) вимоги до необхідності проведення інженерних вишукувань згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.1-1-2008 «Інженерні вишукування для будівництва»; ж) вимоги щодо благоустрою з урахуванням положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; з) забезпечення умов транспортно-пішохідного зв'язку; и) вимоги щодо наявності місць для постійного зберігання автотранспорту; і) вимоги щодо охорони культурної спадщини з урахуванням положень Закону України «Про охорону культурної спадщини».

З урахуванням цього суд правильно зазначив, що Порядком №109 та й жодними іншим нормативно-правовим актом не визначаються обов'язкові до заповнення розділи містобудівних умов та обмежень та такі, що є факультативними і заповненню не підлягають, що, власне, не може трактуватися як необов'язковість до зазначення тих чи інших даних. Порядок №109 містить певні примітки, в яких випадках зазначається ті чи інші дані, виокремлені дужками. В свою чергу, відсутність зазначення в містобудівних умовах та обмеженнях будь-яких зі встановлених пунктами 3.3, 3.4 Порядку №109 даних є самостійною та достатньою підставою для скасування таких містобудівних умов та обмежень.

У даній спірній ситуації, під час перевірки управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки НОМЕР_2 від 20.07.2012 року такі порушення Порядку №109 були виявлені.

Оскільки, як з?ясовано судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що лютому 2015 року у зв'язку порушеннями вимог містобудівного законодавства було прийнято рішення про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт за №ЗК6 від 10.08.2012 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку» за адресою АДРЕСА_1, замовником якої була ОСОБА_1, яке судовими рішеннями у справі №807/1203/15 визнано законним, то відповідно, за відсутності такої декларації про початок виконання будівельних робіт введення об'єкту в експлуатацію стало неможливим. Отже, оскаржуване рішення про скасування містобудівних умов і обмежень від 20.07.2012 року НОМЕР_2, прийняте у 2016 році не слугувало перешкодою ОСОБА_1 у введення об'єкта в експлуатацію з цих підстав, бо такі настали ще задовго до прийняття спірного рішення.

Враховуючи те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження позовних вимог, а відповідач довів правомірність винесення оскаржуваного рішення від 07 жовтня 2016 року про скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки НОМЕР_2 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перевірка проведена у чіткій відповідності з вимогами Порядку №698 та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Закарпатській області від 07 жовтня 2016 року про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки НОМЕР_2 від 20.07.2012 на «Будівництво багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1» прийнято законно з дотриманням вимог Порядку №109 та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі № 807/825/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.М. Судова-Хомюк

В.Я. Макарик

повний текст складено 25.02.2019