Справа № 520/311/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 лютого 2019 р. № 520/311/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (м-н. 3, буд. 17, кв. 23, м. Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64600, код НОМЕР_1) до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (м-н 4, буд.73, м. Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64606, ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

визнати неправомірними дії Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: вул. Цілинна, б. 4, кв. 35, м. Ломуватка (Брянка), Луганська область, фактичне місце проживання за адресою: м-н. ЗАДРЕСА_1, м. Лозова, Харківської області, 64600, починаючи з 01 травня 2018 року по 31 липня 2018 р.;

зобов'язати Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити виплату заборгованості нарахованої пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: вул. Цілинна, б. 4, кв. 35, м. Ломуватка (Брянка), Луганська область, фактичне місце проживання за адресою: м-н. ЗАДРЕСА_1, м. Лозова, Харківської області, 64600 за час затримки, з 01 травня 2018 року по 31 липня 2018 р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/311/19.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач, Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, надав до суду відзив на позов, згідно змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є внутрішньо переміщеною особою, фактично проживає за адресою: м-н. ЗАДРЕСА_1, м. Лозова, Харківської області, 64600, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 000545153 від 29 травня 2018 р.(а.с.9).

Позивач перебуває на обліку в Лозівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області де і отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.05.2018 року № НОМЕР_2.

Проте, з 01.05.2018 р. по 31.07.2018 р. позивачу не виплачена пенсія, у звязку з чим ОСОБА_1 зверталася з заявами до відповідача.

Листами Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 05.09.2018 р. № 508/Д-6 та від 30.10.2018 р. № 590/Д-6 повідомлено позивача, що згідно протоколу №43 від 19.06.2018 р. комісія з питань призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийняла рішення про відновлення виплати пенсії з 01.05.2018 р. Пенсію з 01.05.2018 р. по 31.07.2018 р. нараховано у розмірі 4304,26 грн. та буде виплачено за умови фінансування(а.с.10-11).

Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області позивач звернулась до суду з даним позовом.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані положеннями ст. 47 Закону №1058-IV, якою визначено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення п. 2 ч. 1 ст. 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Варто зазначити, що вищезазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Згідно ст. 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем пенсія за вказаний період нарахована у повному обсязі, однак не виплачена з посиланням на постанову КМУ №365.

Суд вважає позицію відповідача неприйнятною, виходячи з наступного.

Так, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд звертає увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

З огляду на вказані вище обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, яким закріплено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, рішення суду слід звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 р. відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення по справі №520/311/19 за позовом ОСОБА_1.

З огляду на прийняте судом рішення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (м-н. 3, буд. 17, кв. 23, м. Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64600, код НОМЕР_1) до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (м-н 4, буд.73, м. Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64606, ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: вул. Цілинна, б. 4, кв. 35, м. Ломуватка (Брянка), Луганська область, фактичне місце проживання за адресою: м-н. ЗАДРЕСА_1, м. Лозова, Харківської області, 64600, починаючи з 01 травня 2018 року по 31 липня 2018 р.

Зобов'язати Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити виплату заборгованості нарахованої пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: вул. Цілинна, б. 4, кв. 35, м. Ломуватка (Брянка), Луганська область, фактичне місце проживання за адресою: м-н. ЗАДРЕСА_1, м. Лозова, Харківської області, 64600 за час затримки, з 01 травня 2018 року по 31 липня 2018 р.

Стягнути з Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (м-н 4, буд.73, м. Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64606, ) на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.