Справа № 266/7585/18
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/7585/18
Провадження № 2-а/266/10/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Шишхановій К.Р.

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Мокрушина Євгена Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому зазначив, що 04.12.2018 року поліцейський роти №4 батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції Моркушиним Є.А. було винесено постанову серії ВР №3000920 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладе стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, не зупинився перед розміткою 1.12 (стоп лінія) та дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки) на нібито забороняючий сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.10 ПДР України. Вважає що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, також зазначив, що дана постанова була складена з порушенням норм законодавства, а саме інспектор УПП в Донецькій області Маркушин Є.А. лишив відповідача можливості скористуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП та розглянув справи на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи.

Позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача - УПП в Донецькій області на адресу суду надіслав відеоматеріали зазначеної події та відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що справу про адміністративне правопорушення, було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз'яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Крім того, у відзиві зазначено, що постанова прийнята законно, процедура відповідає вимогам законодавства, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою серії ВР № 300920 від 04.12.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 04.12.2018 року о 11-05 годин, рухаючись по пр. Будівельників, 62 в м. Маріуполі на забороняючий сигнал світлофору не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12. (стоп лінія) та дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки), чим порушив п.п.8.10 ПДР України, за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до п.п. 8.10 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком «СТОП», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто відеозапис подій, зроблених 04.12.2018 року за допомогою відеорегистратору з автомобіля патрульної поліції, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на диск. (а.с. 43).

За результатами перегляду відеозапису (файл 04.12.2018 ВР 300920) судом встановлено, що позивач, який рухається по пр. Будівельників в м. Маріуполі, ще до лінії 1.12 «стоп лінія» та знаку 5.62 «місце зупинки», світлофор працює в режимі зеленого миготливого сигналу, який дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено червоний сигнал, який забороняє рух. На тому ж файлі о 11 год. 03 сек. вже вмикається жовтий сигнал світлофору, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, але водій ще не перетнув лінію 1.12 «стоп лінія» та знак 5.62 «місце зупинки». На тому ж файлі о 11 год. 03 хв. 03 сек. вмикається червоний сигнал світлофору який забороняє рух. Тобто, позивач перетнув дорожню розмітку лінію 1.12 «стоп лінія» та знак 5.62 «місце зупинки» на заборонений сигнал світлофору хоча мав змогу зупинитись, як це вимагає п. 8.10 ПДР України. Таким чим порушив пп.8.10 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З дослідженого відеозапису вбачається, що позивач дійсно вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Після чого на місці зупинки транспортного засобу в присутності позивача було розглянуто справу та винесено постанову серії ВР №300920 від 4.12.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, відповідачем було з'ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.

Посилаючись в адміністративному позові на порушення відповідачем норм ст. 268 КУпАП, позивач зазначив, що він був позбавлений можливості скористатись своїм правом та отримати правову допомогу, а також інспектором не надано доказів про порушення позивачем п.п. 8.10 ПДР України.

Згідно з нормами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото і відеотехніку, у зв'язку з чим відповідачем використовувалася нагрудна відеокамеру, що була розміщена на форменому одязі.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП, передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі..

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП).

Частиною 5 ст.258 КУпАП, не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ВР №300920 від 04.12.2018 року, складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.2 ст.122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.258 КУпАП, передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року, 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП, внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст.258 КУпАП, передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП).

Частиною 5 ст.258 КУпАП, не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.2 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, відповідач правомірно виніс постанову серії ВР №300920 від 04.12.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови серії ВР №300920 від 04.12.2018 року, задоволенню не підлягає.

На підставі ст. ст. 122, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Мокрушина Євгена Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 04грудня 2018року серія ВР №300920- відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня її проголошення.

Суддя Федотова В. М.