Справа № 161/469/19
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/469/19
Провадження № 2-а/161/74/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції м.Луцьк Волинської області Мазяр Андрія Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про скасування постанови серії АЕВ № 844196 від 07.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення а розмірі 255 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Зазначає, що інспектор поліції виніс постанову без врахування його пояснень та пояснень свідків, що знаходились в автомобілі, без врахування дорожньої обстановки.

Вважає дії поліцейського неправомірними, оскільки він при розгляді справи в порушення вимог ст.280 КУпАП не всебічно і не повно з'ясував обставини справи, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Позивач в письмовій заяві просить розгляд справи провести без його участі, а також врахувати при розгляді справи дані відеозапису, проведеного відеореєстратором.

Відповідач в письмовому відзиві в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст..283 КУпАП, оскільки в ній містяться всі передбачені вказаною нормою дані. Крім того, вказує, що на даній ділянці дороги знаходиться три смуги для руху та наявні знаки 5.18 «Напрямок руху по смугах», на підтвердження чого до матеріалів справи долучає копію схеми дорожнього руху.

Дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.01.2019 року о 21:32 год. інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону 3 роти УПП у Волинській області Мазяр А.А. в м.Луцьку по вул. В.Чорновола, 17, винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 844196, в якій зазначено, що 07.01.2019 року о 21:25 год. в м.Луцьку на вул. В.Чорновола, 17, на перехресті вул. Карпенка - Карого та вул. Задворецька водій транспортного засобу MAZDA 626 НОМЕР_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснив рух прямо зі смуги, що вказує поворот праворуч не виконав вимогу знака 5.18 напрямок руху по смугах, чим порушив п.8.4 (ґ) ПДР - порушення вимог інформаційно - вказівних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до п.8.4 (ґ) ПДР передбачено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, в т.ч., інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

За приписами частини першої статті 122 КУпАПперевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено випадки, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування ( ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а отже обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень щодо предмету спору посилається на схему дорожнього руху на даній ділянці,що не є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та правомірності прийнятого ним рішення.

Водночас, з долученого позивачем відеозапису вбачається, що його транспортний засіб рухається прямо у відповідності до вимог дорожнього знака. Додатково, зазначені обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5, які були присутні в салоні автомобіля під час зупинки його працівником поліції.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення. Зокрема, такими доказами могли бути пояснення свідків, рапорти працівників поліції, фото-, відео- фіксація місця події.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Разом з тим, посилання позивача, як на підставу задоволення позову на те, що йому не надано можливості скористатися правами, які передбачені ст. 268 КУпАП та не відібрано у нього пояснення, не встановлено свідків, не можуть бути підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії АЕВ № 844196 від 07.01.2018 року лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції м.Луцьк Волинської області Мазяр Андрія Анатолійовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення а розмірі 255 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Черняк В.В.