Справа № 200/14945/18-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 р. Справа№200/14945/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, скасування рішення № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, скасування рішення № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 05.02.2016 року вона зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки має стаж роботи за списком № 2 6 років 11 місяців 08 днів. Рішенням від 17.03.2016 року у призначені пенсії було відмовлено у зв'язку з недосягненням пенсійного віку.

Вважаючи, що в неї достатньо як загального, так і пільгового стажу для призначення пенсії, позивач повторно 12.10.2018 року звернулася до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, роз'яснено, що за наявним пільговим стажем роботи за Списком № 2 вона набуде право на пенсії після 18.01.2021 року. З вказаним рішенням відповідача позивач не погодилась. Вважає, що пенсія їй повинна бути призначена за законодавством, яке діяло до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З наведених підстав, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.17-18), позивач просила визнати дії відповідача протиправними, скасувати рішення № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію з дати звернення 20.07.2018 року.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений законом та ухвалою суду від 02 січня 2019 року строк не подав, представника до судового засідання не направив, через що розгляд справи відкладався з повторним викликом сторін.

На виклики суду сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судових засідань були повідомлені належними чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З'ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено таке.

З матеріалів справи встановлено, що позивач працювала в ПрАТ «Азовсталь» на посадах, робота на яких дає право виходу на пенсію у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зокрема з 15.06.2000 року до 09.06.2006 року за професією оператор ПУ 5-А. З 24.03.2015 року до 08.04.2015 року за професією машиніст крана металургійного виробництва №31А, 32А.

Робота на вказаних посадах підтверджується відповідними довідками (а.с.8-9) та відомостями трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.12-13).

Стаж роботи позивача за Списком № 2 6 років 11 місяців 08 днів.

05.02.2016 року позивач зверталася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, яка не була задоволена через недостатність необхідного стажу (а.с.10).

20.07.2018 року позивач звернулася до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Листом № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, роз'яснено, що за наявним пільговим стажем роботи за Списком № 2 вона набуде право на пенсію після 18.01.2021 року (а.с.11).

З урахуванням обставин справи судом встановлено, що тривалість загального страхового стажу позивача на час звернення за призначення пенсії 38 років 8 місяців 1 день, та пільгового стажу за Списком №2 6 років 11 місяців 08 днів, не заперечується сторонами і не є предметом спору. Спір між сторонами у цій адміністративній справі стосується виключно віку набуття позивачем права на пенсію.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Маючи достатній для призначення пенсії загальний стаж роботи, позивач не має передбаченого вказаною нормою стажу не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2. За таких обставин до позивача підлягає застосуванню абзац двадцять четвертий п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»:

«Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року».

Вказаним нормам кореспондує зміст ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV). Згідно з частиною 1 вказаної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Пунктом 2) частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено таке:

«працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.»

[…]

«Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року».

Оскільки позивач не має стажу 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, вона не має право на призначення пенсії після досягнення 55 років, або до досягнення цього віку, як передбачено пунктом б) статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 2) частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Водночас, маючи 6 років 11 місяців 08 днів стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, тобто не менше половини необхідного стажу на зазначених роботах, позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV.

Частина перша статті 26 Закону № 1058-IV містить такі приписи:

«Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші …».

Отже, за наведеною нормою призначення пенсії за віком на загальних умовах за наявності встановленого законом страхового стажу відбувається після досягнення віку 60 років. Враховуючи наявність стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, позивач має право на зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону 1058-IV на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Тобто, за наявністю пільгового стажу 6 років 11 місяців 08 днів, вік набуття права на призначення пенсії зменшується на 3 роки, та складає 57 років. Отже, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, набуде право на пенсію після досягнення віку 57 років, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_4, про що зазначено відповідачем в оскарженому листі (рішенні) № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року.

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання позивача на ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» про умови призначення пенсій за віком особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, Адже, позивач працювала на роботах із важкими та шкідливими умовами праці в ПрАТ «Азовсталь» в періоди 2000 - 2006 та 2015 років. Тоді як Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII прийнятий 5 листопада 1991 року та введений в дію 01.01.1992 року постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 6 грудня 1991 року N 1931-XII.

Вочевидь, за таких обставин позивач не відноситься до осіб, які працювали до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, отже, приписи ст. 100 цього Закону, як і законодавство, що діяло раніше, не можуть регулювати спірні відносини у цій справі.

Таким чином, прийняте відповідачем рішення щодо відмови у призначенні пенсії до досягнення позивачем віку 57 років, викладене в оскарженому листі № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року, відповідає приписам законодавства та встановленим фактичним обставинам, а заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КАС якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи, що ухвалою від 02 січня 2019 р. позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та відмову у задоволенні позову, сума передбаченого законом судового збору підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 133, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 «а», ) про визнання протиправними дій, скасування рішення № 6498/34-2/07 від 12 жовтня 2018 року та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.