Справа № 443/1708/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1261/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Попко Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження головуючим-суддею Кухар Н.А. у м. Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови Жидачівської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтня 2018 ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просили визнати протиправними дії та бездіяльність міського голови Жидачівської міської ради Левка В.С., суб'єкта владних повноважень, органу місцевого самоврядування щодо не розгляду по суті звернення від 03.09.2018 та неприйняття законного рішення по суті в порядку ст.3, 9, 19, 40, 46, 48, 49, 140-146 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон №393/96-ВР), ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Міждержавної угоди 09.09.1944 та 15.02.1951 та чинного законодавства, зобов'язати відповідача розглянути по суті звернення від 03.09.2018 та поновити права і законні інтереси жертви політичних репресій, учасника великої вітчизняної війни, інваліда 2 групи, пристарілої людини, примусово депортованої згідно Міждержавної угоди 09.09.1944 та 15.02.1951, виконати вимоги Конституції України і чинного законодавства України та добровільно поновити права та законні інтереси позивача, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду в розмірі 3000000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 та прийняти постанову, якою повністю задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не було надано доказів, що ним було розглянуто її заяву від 03.09.2018 в порядку регламенту Жидачівської міської ради та Закону. Розглянувши с праву за правилами спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції взяв лише до уваги доводи відповідача, натомість проігнорував її аргументи, якими обґрунтовувалися позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 03.09.2018 ОСОБА_1 звернулася із заявою до голів міської та районної рад, районної державної адміністрації, в якій просила виділити їй кошти на перекриття будинку, викопати криницю, виділити 15 га землі під будівництво заводу біопалива, дати муніципальну субсидію і безоплатний зв'язок, так як отримує пенсію у розмірі 1866 грн, на проживання її і сина, просить виконати до зими.

На вказану заяву відповідачем надано відповідь №780 від 21.09.2018 по кожному з її пунктів.

Вважаючи, дії та бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано позивачу відповідь на її звернення з дотриманням порядку, встановленого Законом №393/96-ВР, а тому вважав, що з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо не розгляду по суті звернення від 03.09.2018.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

У статті 40 Конституції України закріплено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Підставою звернення позивача з даним позовом було недотримання відповідачем вимог Закону №393/96-ВР, яким врегульовані питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення.

Частиною першою статті першої Закону №393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст.3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною першою статті 5 цього Закону передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно ч.7 ст.5 Закону №393/96-ВР, у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

За змістом частини першої статті 15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно ч.1 ст.19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.20 цього Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як свідчать письмові докази, по першому та другому питанню було вказано, що відповідно до ст.151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру) зобов'язані за свій рахунок проводити поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Провести роботи, які зазначені в заяві (перекрити будинок, викопати криницю) за рахунок міського бюджету, немає змоги.

На прохання позивача, викладеного в пункті третьому заяви, стосовно виділення 15 га землі під будівництво заводу біопалива, відповідач повідомив, що відповідно до діючого законодавства України передача в оренду вільних земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Стосовно прохання ОСОБА_1, викладеного в пункті четвертому заяви в частині надання муніципальної субсидії і безоплатного зв'язку у зв'язку з отриманням пенсії розмірі 1866 грн, на проживання її і сина, виконати до зими, відповідач зазначив, що Жидачівська міська рада в змозі надати одноразову матеріальну допомогу у зв'язку з життєвими обставинами позивача при умові надання пакету документів, передбачених Положенням про надання матеріальної допомоги за рахунок коштів міського бюджету м.Жидачіва, затвердженого рішенням Жидачівської міської ради №63 від 21.01.2016. Одночасно роз'яснив, що для отримання одноразової матеріальної допомоги позивачу необхідно подати у міську раду на ім'я міського голови заяву з додатками, зокрема, копію паспорта (першу сторінку і сторінку реєстрації місця проживання, довідку про склад сім'ї, довідку про розмір пенсії та номер банківського рахунку. Щодо надання муніципальної субсидії на оплату житлово-комунальних послуг позивачу було повідомлено, що на території Жидачівської міської ради відсутня міська програма по її наданню, а тому така не призначається.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що відповідач у листі на її заяву від 03.09.2018 не надав відповіді на всі поставлені питання та у зв'язку з цим дійшла висновку, що її розгляд відбувся з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому вважає, що обставини, які призвели до порушення чи обмеження прав позивача на інформацію відсутні.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги те, що відповідачем було надано письмові відповіді на звернення позивача у відповідності до вимог Закону №393/96-ВР, з урахуванням наведених вище норм матеріального права, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача є безпідставними.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено заподіяння їй або членам її сім'ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача, зокрема, у вигляді погіршення здоров'я та/або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ, що настали у результаті незаконних, на думку позивача, дій (бездіяльності) відповідача, а позивачем не зазначено в чому саме полягає завдана їй матеріальна шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи її розмір та не наведено доказів, якими це підтверджується.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року по справі №443/1708/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Я. С. Попко