Справа № 826/4757/15
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4757/15 Суддя (судді) першої інстанції: Вовк П.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спілки громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Тарутинський» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Тарутинського району Одеської області до Міністерства юстиції України, третя особа - Приватне сільськогосподарське підприємство «Кришталь», Державний реєстратор прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України Нілова Ангеліна Олександрівна, про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тарутинського району Одеської області звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Нілової А.О. від 16 вересня 2014 року № 15824466, № 15823824, № 15822833 та № 15825746, якими за ПСП «Кришталь» зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення були прийняті державним реєстратором на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2014 року, яким за ПСП «Кришталь» визнано право власності на відповідні об'єкти нерухомості, яке в подальшому було скасоване в апеляційному порядку, отже, і оскаржувані рішення держреєстратора є такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у задоволені позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваних рішень державним реєстратором була встановлена відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови в державній реєстрації таких прав, крім того, суд зауважував, що прокурором в позовній заяві не наведено, які саме інтереси держави порушені оскаржуваними рішеннями, тобто, не обґрунтована підстава звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Вказане рішення було оскаржено в апеляційному порядку, внаслідок чого, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року рішення суду першої інстанції було скасовано і позовні вимоги задоволено, а саме, скасовані рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України Нілової А.О. №15824466, №15823824, №15822833 та №15825746 від 16 вересня 2014 року про державну реєстрацію за приватним сільськогосподарським підприємством «Кришталь» права власності на об'єкти нерухомості. При цьому, суд виходив з того, що наявність судового рішення, яким скасовано право власності, зумовлює скасування оскаржуваних рішень державного реєстратора.

Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2015 року за касаційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Кришталь» було скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року.

Суд касаційної інстанції вказав, що з огляду на відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор був зобов'язаний прийняти рішення про державну реєстрацію, якими за ПСП «Кришталь» зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна, тому дії державного реєстратора по прийняттю оскаржуваних рішень є такими, що вчинені у відповідності до вимог законодавства, та є правомірними. Крім того, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи прокурором не було наведено обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, позивачем не було надано суду доказів порушення оскаржуваними рішеннями інтересів держави або наявності загрози порушення такого інтересу.

Водночас, на рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга Спілки громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Тарутинський», яка не була залучена до участі в розгляді справи, але рішення суду першої інстанції стосується її прав та інтересів, в якій йдеться про необхідність скасування рішення суду та задоволення позовних вимог. Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судовим рішенням вирішено питання про відмову у скасуванні державної реєстрації за ПСП «Кришталь» права власності на об'єкти нерухомого майна, що відповідно до протоколів №4 від 20.12.2011 року та №6 від 23.12.2013 року загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Тарутинський» передано у користування апелянту. Апелянт наголошує, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, за неповного з'ясування обставин, що мають суттєве значення для вирішення справи.

ПСП «Кришталь» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому той просить апеляційну скаргу відхилити та вказує на правомірність висновків суду першої інстанції, зазначає про безпідставність доводів викладених в апеляційній скарзі. Також вказує, що правомірність рішення суду першої інстанції встановлена рішенням суду касаційної інстанції. При цьому, зазначає, що апелянт не є власником об'єктів нерухомості, які рішенням державного реєстратора зареєстровані за ПСП «Кришталь», тому суд при прийнятті рішення не вирішував питання про права, свободи та інтереси апелянта.

Згідно п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2014 року по справі №916/2812/14 задоволений позов ПСП «Кришталь» до Спілки громадян-співвласників майна «Промінь» та визнане за ПСП «Кришталь» право власності за набувальною давністю на певні об'єкти нерухомості, розташовані на землях Серпневської селищної ради в смт. Серпневе Тарутинського району Одеської області.

На підставі судового рішення ПСП «Кришталь» 02.09.2014 подало до реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області заяви про державну реєстрацію свого права власності на вказане у рішенні суду нерухоме майно.

На підставі поданих заяв та доданих до них документів, Державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Ніловою А.О. 16 вересня 2014 року були прийняті оскаржувані рішення.

Разом з тим, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2014 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24 березня 2015 року, рішення Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2014 року було скасоване, а в задоволенні позовних вимог ПСП «Кришталь» відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 8 Закону № 1952-IV, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно положень статті 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно п. 5 ч. 1 статті 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

При цьому, ч.ч. 1, 4 статті 24 Закону № 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

При цьому, наведена стаття Закону № 1952-IV містить вичерпний перелік підстав, за яких може бути відмовлено в державній реєстрації прав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при прийнятті спірних рішень державний реєстратор не мав передбачених Законом № 1952-IV підстав для відмови ПСП «Кришталь» в реєстрації прав, оскільки, ним до заяв про реєстрацію прав власності додано належним чином завірену копію рішення Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2014 року по справі № 916/2812/14 з проставленою на ній відміткою про набрання цим рішенням законної сили 26 серпня 2014 року.

Згідно п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок), під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обов'язку вчиняти інші, не передбачені Порядком, дії з метою перевірки заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, зокрема щодо додаткової перевірки набрання рішенням суду, на підставі якого особа звертається за реєстрацією права, законної сили, ні Закон №1952-IV, ні Порядок не встановлюють.

Згідно п. 20 Порядку, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

З огляду на відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав, на підставі зазначеного положення Порядку, державний реєстратор був зобов'язаний прийняти рішення про державну реєстрацію, якими за ПСП «Кришталь» зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна.

Дії державного реєстратора по прийняттю оскаржуваних рішень є такими, що вчинені у відповідності до вимог законодавства, та є правомірними.

Крім того, судом першої інстанції вірно вказано, що відповідно до положень статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.

Разом із тим, в ході розгляду справи прокурором не було наведено обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів. На виконання наведених законодавчих вимог, позивачем не було надано суду доказів порушення оскаржуваними рішеннями інтересів держави або наявності загрози порушення такого інтересу.

Судом першої інстанції встановлена наявність спору стосовно права власності на спірні об'єкти між двома господарюючими суб'єктами, що підтверджується рішеннями господарських судів, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Вказане майно ніколи не перебувало у власності держави, що прокурором не заперечується.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент прийняття оскаржуваних рішень державним реєстратором була встановлена відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови в державні реєстрації таких прав, тому спірні рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Нілової А.О. від 16.09.2014 року, якими за ПСП «Кришталь» зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна, є правомірними та не підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Крім того, правильність судового рішення суду першої інстанції перевірена Вищим адміністративним судом України і ухвалою від 24 листопада 2015 року воно залишено в силі.

Апелянт, оскаржуючи це судове рішення в апеляційному порядку, обрав невірний спосіб захисту, оскільки з викладених в апеляційній скарзі обставин вбачається спір про право, за захистом якого йому необхідно звертатись до господарського суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311,315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спілки громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Тарутинський» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк