Справа № 280/5589/18
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 січня 2019 року 09 год. 40 хв.Справа № 280/5589/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 4-4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" та відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 4-4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 02 серпня 2018 року та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення із застосуванням середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 зазначає, що з 04 січня 2010 року їй призначено пенсію за вислугу років, виплата якої з 13 січня 2010 року була зупинена у звязку із працевлаштуванням. З 02 серпня 2018 року Правобережним об'єднаним управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя позивачу призначено пенсію за віком при обрахунку якої відповідачем використовувався показник середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Вказує, що 03 грудня 2018 року вона звернулась до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку та виплати їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та про призначення та виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Проте, відповідач листом від 13 грудня 2018 року повідомив, що ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком у 2018 році, а не призначено пенсію первинно, тому застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії та відсутні підстави для виплати грошової допомоги. Позивач вказує, що з таким перерахунком пенсії не згодна, оскільки відповідач порушив права позивача в частині призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З огляду на таке, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02 січня 2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/5589/18. Призначено судове засідання на 29 січня 2019 року.

Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 21 січня 2019 (вх. № 2597). Зокрема, вказав, що позивач з 20.05.202 по 01.08.2009 отримувала пенсію по інвалідності, а на підставі особистої заяви з 04.01.2010 її переведено на пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). З 13.01.2010 виплату пенсії за вислугу років було припинено у звязку із виходом на роботу за спеціальністю. Вказує, що з 02 серпня 2018 року позивача за її заявою переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не призначено пенсію первинно. У зв'язку з чим, пенсійним органом було повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком із застосуванням положень ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також зазначає, що скориставшись правом на призначення пенсії по інвалідності, а потім призначенням пенсії за вислугу років позивачем втрачено право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні повністю.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами частини 2 статті 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

З 20 травня 2002 року їй було призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, як інваліду ІІІ групи загального захворювання відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) її пенсію по інвалідності з 01 січня 2004 року було перераховано за нормами цього Закону.

Пенсію по інвалідності позивач отримувала по 01 серпня 2009 року.

З 04 січня 2010 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров'я відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до розпорядження від 15 січня 2010 року.

З 13 січня 2010 року виплату пенсії за вислугу років було припинено, у звязку із працевлаштуванням позивачки за спеціальністю.

02 серпня 2018 року у звязку із досягненням пенсійного віку ОСОБА_1 звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком.

Розпорядженням Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 10.08.2018 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком.

03 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про здійснення перерахунку та виплати їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та про призначення та виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Листом від 13 грудня 2018 року вих. № 467/Б-9 відповідач повідомив позивача про те, що до переведення на пенсію за віком їй вже призначалась і виплачувалась пенсія за вислугу років, тому права на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій ОСОБА_1 не має. Зазначив також, що позивача саме переведено на пенсію за віком, а не призначено її первинно, у зв'язку з чим, пенсія розрахована та призначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що Законом № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі № 310/3774/17 та від 14 вересня 2018 року у справі № 127/18159/17.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону № 1058-ІV.

Відповідно до положень пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік, збільшений на 79 гривень.

Згідно з абзацом 2 пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Частиною 1 статті 25 Закону №1058-ІV передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

См х Вс

Кс = -----------------, де:

100% х 12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, згідно з положеннями пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Відповідач вказує, що на підставі особистої заяви від 02 серпня 2018 року позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при цьому, при обчисленні пенсії застосовано показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 первинно було призначено пенсію відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше. Законом № 1058-ІV не регулюються порядок призначення, обчислення розміру та виплати пенсій за вислугу років.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач повинен обчислювати пенсію позивачу із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону № 1058-ІV, а тому дійшов висновку щодо протиправності відмови у перерахунку пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду викладеній в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18), постановою ВС від 13.12.2018 у справі № 497/2155/16-а.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дій Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 4-4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" та зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 4-4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 02 серпня 2018 року.

Щодо вимоги зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV вказано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Позивач, обґрунтовуючи свою позицію, вказує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за наявності необхідного спеціального страхового стажу обмежено юридичним фактом отримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії, а не її нарахування чи призначення. Посилається на те, що на час звернення до відповідача із заявою про виплату спірної допомоги позивач пенсію не отримувала, досягла пенсійного віку та працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення даної грошової допомоги.

Водночас, суд не погоджується з даним твердженням позивача, з огляду на наступне.

Так, синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

За змістом вказаної норми отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27 листопада 2018 року № 328/1619/17 (2-а/328/80/17).

Суд зазначає, що доводи позивача про те, що вона не отримувала до звернення із заявою про виплату спірної допомоги будь-яку пенсію спростовуються документами, копії яких надані до матеріалів справи. Зокрема, відповідно до протоколу від 17 липня 2002 року № 60964 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності за її заявою від 12 червня 2002 року, розпорядженням від 15 січня 2010 року № 142996 ОСОБА_1 перераховано пенсію через перехід з виду на вид (з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років). Крім того, згідно довідки № 727/05.2 від 17 січня 2019 року позивач з 20 травня 2002 року по 30 вересня 2005 року отримувала пенсію через поштове відділення № 69076 м. Запоріжжя, а з 01 жовтня 2005 року по 01 серпня 2009 року виплата пенсії проводилась через ПАТ «Індустріалбанк». Факт отримання позивачем пенсії за вислугу років за період з 04 січня 2010 року по 12 січня 2010 року у розмірі 255,20 грн. через ПАТ «Індустріалбанк» також підтверджується довідкою об'єднаного управління № 727/05.2 від 17 січня 2019 року.

Тобто, до призначення позивачу пенсії за віком їй призначалась та виплачувалась пенсія по інвалідності та за вислугу років, що позбавляє ОСОБА_1 права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на таке, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 352,40 грн., слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорозького козацтва, буд. 25-А; ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 4-4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії».

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 4-4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 02 серпня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 352 грн. (триста пятдесят дві гривні) 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04 лютого 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко