Справа № 855/49/19
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2019 року

Київ

справа №855/49/19

адміністративне провадження №А/9901/41/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Білоуса О.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.,

за участю:

секретар судового засідання - Носенко Л.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 до кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та встановлення факту,

УСТАНОВИВ:

Кандидат на пост Президента України ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 (далі - відповідач, ОСОБА_4), в якому просила визнати протиправними дії кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 щодо проведення передвиборної агітації з порушенням вимог Закону України від 5 березня 1999 року № 474-XIV «Про вибори Президента України» (далі - Закон №474-XIV); встановити факт використання відповідачем при фінансуванні передвиборної агітації, крім коштів свого виборчого фонду, інших коштів.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що положеннями Закону №474-XIV регламентовано особливий порядок фінансування передвиборних агітаційних заходів за рахунок коштів виборчого фонду кандидата на пост Президента України та, у певних випадках, за кошти Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів. Проте, на думку позивача, ОСОБА_4, усвідомлюючи, що аудіовізуальні засоби масової інформації висвітлюють діяльність Президента України в силу положень Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", під час виступу 14 лютого 2019 року у місті Харкові з нагоди 85-ої річниці від дня заснування Акціонерного товариства «Турбоатом», здійснював агітацію за себе, як кандидата на пост Президента України, шляхом виголошення подальших цілей та окремих тез власної передвиборної програми. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення відповідачем принципу рівності усіх кандидатів та проведення агітації без дотримання вимог Закону №474-XIVі не за кошти виборчого фонду.

Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, кандидат на пост Президента України ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду як суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення ухвалене Шостим апеляційним адміністративним судом є необгрунтованим та невмотивованим. Скаржник вказує, що при ухваленнні оскаржуваного рішення судом не з'ясовано обставини, які мають заначення для справи, не надано оцінки всім аргументам учасників справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до статті 102 Конституції України Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного сувернітету, територіальної цілісності України, додержавння Конституції України, прав і свобод людини і громадянина. Тобто, виступ 14 лютого 2019 року з нагоди 85-річниці від дня заснування Акціонерного товариства «Турбоатом» здійснений ОСОБА_4 не як кандидатом на пост Президента України, а як Президентом України в рамках його конституційних повноважень. Крім того, вказує, що відповідно до частини першої статті 58 Закону №474-XIV передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Виступ ОСОБА_4 14 лютого 2019 року не містив закликів до виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України, під час цього виступу не обговорювалася передвиборна програма жодного з кандидатів на пост Президента України. Доказів протилежного, на його переконання, позивачем не надано.

У судовому засіданні апелянт підтримав свої вимоги з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, зокрема, вказав, що суд першої інстарнції не взяв до уваги приписи частини третьої статті 58 Закону №474-XIV, вказуючи на те, що вживання під час виступу займенника «ми» свідчить, що позивач зазначав про власні досягнення його та його команди, а саме здійснював агітацію. Крім того, суд першої інстанції не надав аналізу тому, що виступ містить у собі тези, які є у його передвиборчій програмі та які він використовував при проведенні агатації на «Всеукраїнському громадському форумі «Відкритий діалог» та виступ на форумі «Від Крут до Брюселя».

Крім того, просив постановити окрему ухвалу щодо порушень з боку ТзОВ «Телеканалу «Прямий», з приводу ненадання доказів на виконнання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, так як працівником зазначеного телеканалу здійснювалися в цьому перешкоди.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року залишити без змін. Зазначив, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права і обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, а також докази на їх підтвердження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 згідно постанови Центральної виборчої комісії від 7 лютого 2019 року №253 зареєстровано кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року.

Президентом України було заплановано робочу поїздку до Харківської області на 14 лютого 2019 року, у зв'язку з чим главою Адміністрації Президента України з метою здійснення організаційних заходів щодо підготовки та забезпечення вказаної поїздки було доручено ряду працівників Адміністрації Президента України вчинити визначені у ньому дії.

14 лютого 2019 року ОСОБА_4 на заходах з нагоди 85-ої річниці від дня заснування Акціонерного товариства "Турбоатом" у місті Харкові було виголошено промову тривалістю 32,5 хвилини, яку, за твердженням позивача, транслювали окремі аудіовізуальні засоби масової інформації.

Відеозапис прямої трансляції даного виступу розміщений у мережі інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач, вважаючи, що на виступі 14 лютого 2019 року на заходах з нагоди 85-ої річниці від дня заснування Акціонерного товариства "Турбоатом" ОСОБА_4 було здійснено публічну передвиборну агітацію, як кандидата на пост Президента України, тому звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог вказував на відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення передвиборної агітації з порушенням вимог Закону України "Про вибори Президента України".

Відповідно до частини шостої статті 103 Конституції України порядок проведення виборів Президента України встановлюється законом.

Спеціальним законом в Україні, який регламентує порядок проведення виборів Президента України, у тому числі порядок і умови висування та реєстрації кандидатів на пост Президента України, є Закон №474-XIV.

Згідно частини третьої статті 3 Закону №474-XIV усі кандидати на пост Президента України мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 11 Закону №474-XIV одним з етапів виборчого процесу є проведення передвиборчої агітації.

Частиною першою статті 58 вказаного Закону визначено, що передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Передвиборна агітація може здійснюватися у будь-якій формі та будь-якими засобами, що не суперечать Конституції України та законам України.

Тобто, до передвиборної агітації слід відносити будь-яку діяльність, метою здійснення якої є спонукання виборців голосувати або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України.

Разом з тим, частиною третьою цієї ж статті передбачено, що до передвиборної агітації не відносяться офіційні повідомлення в період виборчого процесу (без коментарів, які можуть мати агітаційний характер, а також відео-, аудіозаписів, кінозйомок, фотоілюстрацій) про дії кандидатів на пост Президента України, пов'язані з виконанням ними посадових (службових) повноважень, передбачених Конституцією України або законами України.

З аналізу викладених норм чинного законодавства вбачається, що висвітлення засобами масової інформації дій кандидатів на пост Президента України, пов'язані з виконанням ними посадових (службових) обов'язків, не можуть бути віднесені до передвиборної агітації у період виборчого процесу за умови, якщо вони не містять коментарів, які можуть мати агітаційний характер, а також відео-, аудіозаписів, кінозйомок, фотоілюстрацій.

За приписами частини другої статті 10 Закону України від 23 вересня 1997 року №539/97-ВР "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" (далі - Закон №539/97-ВР) обов'язковому висвітленню в аудіовізуальних засобах масової інформації підлягають, зокрема, робочі поїздки Президента України по країні.

Відповідно до статті 1 Закону №539/97-ВР висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні - одержання, збирання, створення, поширення, використання і зберігання інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування, задоволення інформаційних потреб громадян, юридичних осіб про роботу цих органів.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, судом першої інстанції правомірно зазначено, що покладаючи на засоби масової інформації (далі - ЗМІ) обов'язок забезпечувати висвітлення робочих поїздок Президента України по країні, законодавець не встановив конкретного способу такого висвітлення, залишивши це на розсуд ЗМІ. Тобто, аудіовізуальний засіб масової інформації вправі самостійно обирати способи висвітлювання робочої поїздки Президента України, зокрема, у формі прямої трансляції, репортажу тощо.

При цьому сам по собі статус Президента України не породжує обов'язку ЗМІ транслювати його промову під час робочого візиту саме у прямому ефірі.

Таким чином, у виборчому процесі діяльність засобів масової інформації щодо поширення певних відомостей може мати різний характер.

У рішенні від 12 липня 2001 року у справі "Фелдек проти Словаччини" Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність розрізняти твердження факту й оціночного судження: існування факту може бути доказане, а правдивість оціночного судження не підлягає такому доведенню. Тобто, не можуть вважатися матеріалами передвиборної агітації відомості, які не містять оціночних суджень про переваги чи недоліки певного кандидата, оцінки передвиборної програми, не надають переваг у будь-якій формі певному кандидату.

Розглядаючи цей спір, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що для правильного його вирішення необхідно розмежовувати інформацію, яка висвітлюється ЗМІ, та визначити види такої інформації, зокрема, що висвітлюється на виконання вимог Закону № 539/97-ВР або відповідно до положень Закону №474-XIV.

Висвітлення ж дій кандидатів на пост Президента України, пов'язаних з виконанням ними посадових (службових) повноважень, передбачених Конституцією України або законами України, не може ототожнюватися з передвиборчою агітацією, оскільки відповідні інформаційні повідомлення мають різну мету.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дав неналежну оцінку тому, що відповідачем порушено вимоги Закону №474-XIV, оскільки ОСОБА_4 під час виступу 14 лютого 2019 року було виголошено окремі тези, які збігаються з його передвиборною програмою, містять у собі оцінку п'ятирічної діяльності Президента України та поставлені завдання на майбутню каденцію.

Колегія суддів вказані посилання апелянта вважає безпідставними, оскільки надаючи оцінку твердженням позивача з цього приводу, судом першої інстанції встановлено, що виступ ОСОБА_5 з нагоди 85-ої річниці від дня заснування Акціонерного товариства "Турбоатом", який відбувся 14 лютого 2019 року, не містив закликів щодо голосування "за" чи "проти" ОСОБА_4 як кандидата на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року.

Також судом першої інстанції обгрунтовано зазначено про безпідставність доводів позивача про те, що у виступі ОСОБА_4 лунали вислови, аналогічні до проголошених ним на форумі, під час якого останній повідомив про свій намір балотуватися кандидатом на пост Президента України, а також в його передвиборній програмі, оскільки такі не підтверджені належними і допустимим доказами.

Також є обгрунтованими посилання суду на те, що сам факт схожості певних висловлювань та тез, озвучених під час виступу ОСОБА_4 з нагоди 85-ої річниці від дня заснування Акціонерного товариства "Турбоатом", з окремими судженнями та думками, висловленими ним під час інших публічних промов, у тому числі і в ході передвиборної агітації, не може бути безперечним доказом того, що і під час візиту 14 лютого 2019 року до Акціонерного товариства "Турбоатом" здійснювалася така агітація.

Шостим апеляційним адміністративним судом правомірно зазначено, що у такому випадку визначальне значення має аналіз доповіді Президента України як цілісного логічно-структурного виступу, а не сам по собі факт співпадіння окремих тез та висловлювань інших виступів.

Визначального значення у цій справі набуває правильність розмежування мети виступу ОСОБА_4 14 лютого 2019 року в Акціонерному товаристві "Турбоатом" та мети висвітлення такого виступу у засобах масової інформації, та чи висвітлювався такий виступ аудіовізуальними засобами масової інформації відповідно до Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", чи згідно Закону України "Про вибори Президента України".

Позивачем в свою чергу не доведено належними та допустимими доказами про наявність у відповідача мети, спрямованої на здійснення передвиборної агітації, оскільки її посилання на вказані обставни ґрунтуються лише на оціночному суб'єктивному судженні, у тому числі на аналізі логічної структури виступу ОСОБА_4, який на думку позивача, виступаючи на АТ "Турбоатом", озвучив певні тези розвитку аграрного сектору економіки України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку, мало місце не проведення передвиборної агітації, яке мало відбуватися за рахунок коштів виборчого фонду або державного бюджету, а висвітлення робочого візиту Президента України у рамках, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" і таке висвітлення відповідає положенням частини третьої статті 58 Закону України "Про вибори Президента України".

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до тверджень позивача про те, що відповідач, користуючись статусом Президента України, безперешкодно, безоплатно та публічно 14 лютого 2019 року на заходах з нагоди 85-ої річниці від дня заснування Акціонерного товариства "Турбоатом" у місті Харкові здійснював свою передвиборну агітацію як кандидат у Президенти України з використанням аудіовізуальних засобів масової інформації в порушення положень Закону України "Про вибори Президента України".

Положеннями пункту 8 частини першої статті 58 Закону №474-XIV передбачено, що передвиборна агітація може проводитися, зокрема, у формі публічної оцінки діяльності кандидата на пост Президента України.

Водночас, Шостий апеляційний адміністративний суд обгрунтовано зауважив на те, що у межах виступу відповідача останнім оголошувалися здобутки як України в цілому, так і Харківської області, зокрема, із окресленням основних напрямків політики України та її зовнішньополітичного курсу, що, в силу правового статусу ОСОБА_4 як Президента України та кандидата на пост Президента України, охоплюється його повноваженнями як глави держави.

В ході судового засідання не знайшло свого підтвердження здійснення передвиборної агітації ОСОБА_4 як Президентом України під час виступу 14 лютого 2019 року в ході робочої поїздки до Харківської області, що в свою чергу свідчить про неможливість стверджувати про порушення кандидатом на пост Президента України ОСОБА_4 вимог Закону України "Про вибори Президента України" в частині джерел фінансування передвиборної агітації та порядку доступу до ефірного часу.

Згідно пункту 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками Шостого апеляційного адміністративного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 щодо проведення передвиборної агітації з порушенням вимог Закону України "Про вибори Президента України".

Крім того, в ході судового засідання судом не встановлено факту використання відповідачем при фінансуванні передвиборної агітації, крім коштів свого виборчого фонду, інших коштів.

Дослідивши доводи апелянта зазначені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року і в іншій частині.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 та скасування оскаржуваного рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року.

З приводу заявленого клопотання апелянта щодо постановлення окремої ухвали про порушення з боку ТзОВ «Телеканалу «Прямий», з приводу ненадання доказів на виконнання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою суду першої інстанції від 19 лютого 2019 року, серед іншого, ухвалено, на підставі статті 80 КАС України про витребування від ТзОВ «Телеканалу «Прямий»:

- інформації щодо здійснення оплати ефірного часу ОСОБА_4 за рахунок коштів виборчого фонду;

- запису трансляції заходів з нагоди 85-ої річниці від дня заснування АТ «Турбоатом» в м.Харкові.

Згідно частини восьмої статті 80 КАС України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 249 КАС України, суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Оскільки ТзОВ «Телеканалу «Прямий» не є суб'єктом владним повноважень, тому щодо нього не може бути постановлено окрему ухвалу.

Керуючись статями 271, 272, 273, 278, 310, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 до кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та встановлення факту - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.А.Данилевич

Т.Г.Стрелець