Справа № 426/539/19
Суддя: Скрипник С. М.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/539/19
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначає, що 17 січня 2019 року поліцейським СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 201996. Відповідно до цієї постанови він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що постанова винесена без додержання вимог чинного законодавства, а тому є незаконною з тих підстав, що зупинивши його автомобіль, поліцейський не відрекомендувався та не назвав своє спеціальне звання та посаду, а лише повідомив його про порушення правил дорожнього руху та попросив предявити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Взявши документи, поліцейський пішов до свого автомобіля, а через 10 хвилин вручив йому копію постанови, без складання протоколу. Однак, відповідно до законодавства України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Крім того сама постанова також винесена з порушеннями чинного законодавства, а тому просить суд визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову серії ДПО18 № 201996 про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі

Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Відзиву на позов не подав, заяв, клопотань від нього до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО18 № 201996 від 17.01.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з порушенням ним п.8.7.3 (е) ПДР України, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.3).

Протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін, свободи в наданні доказів ними суду своїх доказів та в доказовості перед судом їх переконливості.

Вимогами статті 245 КпАП України визначено: завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КпАП України визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що відповідач при здійснення своїх обовязків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, повинен користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вимогами статті 254 КпАП України визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КпАП України визначено: протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

У зв'язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Вимогами статті 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України якою визначено, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушенні вказаних вимог, відповідачем в постанові зазначено, що до постанови додається відеозапис на електронному носії, однак в матеріали справи копію такого носія не додано.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, про що було зазначено, в ухвалі суду про відкриття провадження. Також в даній ухвалі відповідачеві було запропоновано надати відзив на позовну заяву та розяснено, що відповідно до ст. 79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, що передбачено ст. 159 КАС України.

Відповідач про час та місце розгляду справи двічі був повідомлений належним чином, однак, ані відзиву на позовну заяву, ані доказів до суду не подав, тобто не наведено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову серії ДПО18 № 201996 від 17.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі ст.ст.247, 256, 280, 283, 287-288 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 12, 132, 133, 139, 159, 162, 163, 168, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії поліцейського СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 незаконними та скасувати постанову серії ДПО18 № 201996 від 17.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.М.Скрипник