Справа № 240/4876/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4876/18

Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

19 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року (судове рішення ухвалене 16 листопада 2018 року у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати та проводити виплату пенсії в повному обсязі,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати з 01 січня 2018 року пенсії в розмірі 70% основного розміру пенсії замість встановлених раніше 83%;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01 січня 2018 року здійснити нарахувати та проводити виплату пенсії з 01.01.2018 в повному обсязі, з урахуванням основного розміру пенсії 83% від відповідних сум грошового забезпечення, як було призначено раніше після звільнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу було проведено перерахунок пенсії, однак, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу було також зменшено основний розмір пенсії до 70% замість встановлених раніше при звільненні у розмірі 83% сум грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення з 01 січня 2018 року основного розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії з 75% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01 січня 2018 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із визначенням основного розміру пенсії як 75% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 352,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII.

Грошове забезпечення для обчислення пенсії з 01 січня 2018 року становить 14 700,00 грн. Основний розмір пенсії складає 70% від грошового забезпечення - 10 290,00 грн (а.с. 17-18).

Водночас, згідно з наявною у матеріалах справи копії довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № О-4268, О-4180 від 04.10.2018, основний розмір пенсії позивача з 21.09.1995 визначався як 75% сум грошового забезпечення (а.с. 17).

Відповідно до довідки перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 01.02.2017 основний розмір пенсії становить 83% грошового забезпечення (а.с.14).

Встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, відповідно до змісту якої просив роз'яснити причини зниження при перерахунку пенсії основного розміру пенсії до 70% з раніше призначених 83% та в найкоротший строк усунути вказане порушення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом вих. №О-4268, О-4180 від 04.10.2018 повідомило позивачу, що статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у редакції Закону, чинній на момент перерахунку пенсії, визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% процентів відповідних сум грошового забезпечення. Перерахунок пенсії проведений за чинною на час перерахунку редакцією Закону, тобто в розмірі 70% грошового забезпечення. (а.с. 17-18).

Не погоджуючись із діями відповідача, вважаючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при перерахунку пенсії протиправно зменшило основний розмір пенсії, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції визнав право позивача на перерахунок та виплату пенсії із визначенням основного розміру пенсії як 75% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат, а не 83 %, як того вимагав позивач.

Рішення в частині задоволення позовних вимог не оскаржується.

Апелянт стверджує, що йому з 21.09.1995 призначено пенсію у розмірі 83% грошового забезпечення, а тому суд повинен був задовольнити його вимоги саме у такому розмірі, а не 75%.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2262-XII).

У преамбулі Закону № 2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Водночас, частиною другої статті 13 Закону 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було регламентовано, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Як встановлено із матеріалів справи, позивачу попередньо призначено пенсію у 21.09.1995 році із встановленням основного розміру пенсії - 75% грошового забезпечення на підставі статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення).

З урахуванням приписів статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення та призначення позивачу пенсії), позивач мав право на максимальні 75 відсотків відповідних сум грошового забезпечення для визначення пенсії.

Вказані відомості підтверджуються наявним у матеріалах справи розрахунком пенсії №52927, оскільки попередньо позивачу пенсію було призначено з визначенням основного розміру пенсії як 75% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.26).

Поза увагою суду першої інстанції лишилося те, що в подальшому, Законом України №103/96-ВР від 25.03.1996 року було внесено зміни та доповнення до Закону України № 2262-ХІІ, а саме частину у 2 статті 13 викладено в новій редакції, з якої слідує, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

У зв"язку із цим, позивачу з 01.03.1996 року перераховано розмір пенсії 83 процентів відповідних сум грошового забезпечення, при вислузі 31 рік.

Зазначений розмір пенсії 83 проценти у позивача зберігався з 01.03.1996 року до 01.01.2018 року, тобто майже 22 роки, а з вказаної дати, тобто з 01.01.2018, був перерахований відповідачем на 70 процентів, оскільки відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов'язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Отже, застосувавши відсоток - 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно, з подальшим перерахунком, встановлено для її обрахунку розмір 83 відсотка від заробітку.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, як діяла на момент призначення пенсії, з подальшим її перерахунком, а тому внесені зміни, щодо розміру пенсії у 70 відсотках стосувалися порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 70%, а не 83% від заробітної плати відповідач діяв протиправно.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що відповідно до квитанції від 09.10.2018 №0.0..1 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,8 грн. за подання адміністративного позову та відповідно до квитанції від 17.12.2018 № 27 - у розмірі 1057,2 грн. за подання апеляційної скарги, зазначені судові витрати у сумі 1762 грн. мають бути компенсовані позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати та проводити виплату пенсії в повному обсязі скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати з 01 січня 2018 року пенсії в розмірі 70% основного розміру пенсії замість встановлених раніше 83%;

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01 січня 2018 року здійснити нарахувати та проводити виплату пенсії з 01.01.2018 в повному обсязі, з урахуванням основного розміру пенсії 83% від відповідних сум грошового забезпечення, як було призначено раніше після звільнення.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 лютого 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.