Справа № 420/5155/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5155/18
У Х В А Л А

25 лютого 2019 року суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідивши матеріали адміністративного позову Члена СБК «Бобрицький» ОСОБА_2 до Голови Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Член СБК «Бобрицький» ОСОБА_4 про визнання діяльності та бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

03.10.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов зазначений адміністративний позов Члена СБК «Бобрицький» ОСОБА_2 до Голови Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Член СБК «Бобрицький» ОСОБА_4, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною діяльність та бездіяльність посадової особи голови Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича.

Зобов'язати відповідача голову Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича укласти та підписати договір оренди з ВП «Молочник»-1 БСК «Бобрицький», і тим самим виконати свої посадові обов'язки у відповідності до пункту 16 частини 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Ухвалою суду від 05.10.2018 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року скасовано.

11.02.2019 року справа передана на розгляд судді Бжассо Н.В.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

21.02.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 15.02.2019 року позивач надав клопотання, додатком до якого є уточнена позовна заява.

З огляду на уточнені позовні вимоги, Член СБК Бобрицький ОСОБА_2, просить суд:

Визнати протиправною діяльність та бездіяльність посадової особи голови Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича відносно реалізації своїх публічно-владних управлінських функцій щодо здійснення регуляторної діяльності.

Зобов'язати відповідача голову Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича укласти та підписати договір оренди з ВП «Молочник»-1 БСК «Бобрицький», і тим самим виконати свої посадові обов'язки у відповідності до пункту 16 частини 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Дослідивши позовну заяву позивача та надані ними документи, суд вважає, що у відкритті провадження в частині вимоги позивача про зобов'язання відповідача укласти та підписати договір оренди в порядку адміністративного судочинства необхідно відмовити на підставі ст.170 КАС України, виходячи з наступного.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ відповідно до процесуального законодавства України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень..

Згідно з п.1, 2, 7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб'єктами відносно їх прав та обов'язків, в конкретних правових відносинах, в яких один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб'єктів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладеній у постановах від 17 квітня 2018 року по справі № 815/6956/15 (провадження № 11-192апп18), від 6 червня 2018 року по справі № 804/3509/17 (провадження № 11-482апп18), зокрема:

- публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду;

- під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі;

- визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин;

- разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень;

- якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Приписами пп. 1.2.2 п.1.2 ст. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року № 6, з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір, в яких відповідач виступає не як посадова особа, яка реалізовує владні повноваження, а як суб'єкт, через який держава реалізує повноваження власника земельних ділянок, тобто у даному випадку, позивач та відповідач є рівними учасниками земельних відносин та між ними виник цивільно-правовий спір.

Суддя наголошує, що у постанові П'ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 року зазначено: «Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача голову Бобрицької сільської ради Бущана Д.В. укласти та підписати договір оренди, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вказана частина позовних вимог пов'язана з приватно-правовими відносинами.

Разом з тим, звертаючись до адміністративного суду, позивач, посилаючись, зокрема, на норми ст.ст. 15, 20 Закону України "Про звернення громадян",ч.1 ст. 3, ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", ст.ст. 40, 55, 124 Конституції України, просив відповідача розглянути та надати відповіді на його заяви, яка була залишена без руху відповідачем та запит на офіційну відповідь, чому його заява була залишена без руху. Ці вимоги позивача підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд, при вирішенні питання про відкриття провадження у справи, повинен був розмежувати вищевказані позовні вимоги члена СБК "Бобрицький" ОСОБА_2 щодо порядку розгляду вищезазначених позовних вимог - за правилами адміністративного та цивільного судочинства.».

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 190, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в порядку адміністративного судочинства за позовом Члена СБК «Бобрицький» ОСОБА_2 до Голови Бобрицької сільської ради Бущана Дмитра Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Член СБК «Бобрицький» ОСОБА_4 про зобов'язання укласти та підписати договір оренди.

Роз'яснити, що вказані в позові вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Суддя Н.В.Бжассо