Справа № 160/186/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Справа № 160/186/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
08 січня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, виплати пенсії за віком, призначеної як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 8 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, пенсії за віком, призначеної як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 8 років з 01 травня 2018 року на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Обгрунтовуючи позовні вимоги в позові, позивач зазначив наступне. З 28 жовтня 2015 року йому було призначено пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 8 років. Проте, з травня 2018 року виплату пенсії було призупинено. На звернення до відповідача листом від 22.08.2018 р. йому повідомлено, що 08 серпня 2018 року пенсійна справа направлена до Відділу контролю за додержанням законодавства з питань пенсійного забезпечення Управління пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Лише у жовтні 2018 року від відповідача було отримано відповідь, що під час призначення пенсії ним не було здійснено заходів щодо перевірки наданих документів про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема,не перевірено довідку №53 від 25.03.1993, яка не є первинним документом та створена не під час виконання зазначених робіт. У поновленні виплати пенсії було відмовлено. Такі дії відповідача щодо припинення виплати призначеної пенсії позивач вважає протиправними. Зазначає, що має всі необхідні документи на підтвердження періоду роботи в населеному пункті Копачі, де він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме, в 30-тикілометровій зоні ЧАЕС, що є зоною відчуження. Крім того, за запитом до КУ «Іванківський районний трудовий архів Іванківської районної ради Київської області» позивач отримав копії товарно-транспортних накладних по роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де зазначено про працівника ОСОБА_1. Позивач вважає, що поданих документів достатньо для підтвердження роботи в зоні відчуження. Тому відмова відповідача відновити виплату пенсії є безпідставною та такою, що суперечить положенням чинного законодавства, просить відновити порушені права.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідача зобовязано надати відзив на позовну заяву.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25 січня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено наступне. ОСОБА_1 з 28.10.2015 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та до 01.05.2018 року отримував пенсію із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За результатами перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 було встановлено недостатню кількість первинних документів, підтверджуючих безпосередньо дні виїзду в зону відчуження, необхідних для призначення пенсії. Тому, з 01.05.2018 року виплата пенсії позивачу була призупинена «до зясування». Управлінням були направлені запити до ДСНВП «Чорнобильський радіологічний центр», Регіонального управління забезпечення організаційно-технічної та розпорядчої діяльності,КУ «Іванківський районний трудовий архів» Іванківської районної ради Київської області з метою підтвердження періоду перебування позивача у відрядженні в населеному пункті Копачі. Від ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» надійшла відповідь про відсутність в архіві підприємства відомостей стосовно участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. КУ «Іванківський районний трудовий архів» Іванківської районної ради Київської області надіслано відповідь про підтвердження роботи ОСОБА_1 в складі Іванківського ДБУ №39 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за такі дні: 07.02.1987 р., 09.02.1987 р., 11.02.-12.02.1987 р., 16.02.-17.02.1987 р., 19.02.1987 р., 24.02.-25.02.1987 р., 02.03.1987 р., тобто 10 календарних днів, а не 14, як встановлено законом. Тому, відповідач зауважив, що припинення виплати пенсії, призначеної ОСОБА_1 у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обґрунтована та ґрунтується на відсутності необхідних первинних документів, які могли б підтвердити факт перебування в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС протягом не менше 14 календарних днів.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Згідно з посвідченням ОСОБА_1 А № 298928 категорія 2 від 18 березня 1994 року,виданого Дніпропетровською обласною державною адміністрацією,ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. та віднесений до 2 категорії (а.с.8).Посвідчення видано 18.03.1994 року.
Відповідно до витягу із протоколу № 64 від 22.08.1997 р. комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,підтверджено правильність видачі посвідчення ОСОБА_1 (а.с. 62).
Згідно пенсійного посвідчення серія ААИ №810290, виданого ПФУ, позивач перебуває на обліку у Пенсійному фонді таз 28.10.2015 року отримує пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Розпорядженням ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області виплату пенсії з 01.05.2018 року призупинено до зясування.
Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду для зясування обставин припинення виплати пенсії.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем протягом квітня 2018-жовтня 2018 здійснено запити до Державного спеціалізованого науково-виробничого підприємства «Чорнобильський радіологічний центр», Регіонального управління забезпечення організаційно-технічної та розпорядчої діяльності, Архівного відділу Іванківської райдержадміністрації Київської області про надання інформації щодо підтвердження перебування позивача у відрядженні в Іванківському дорожньо-будівельному управлінні №39 тресту Київдорбуд-2 в період з 10.02.1987 р. по 24.02.1987 р. та 02.03.1987 р. під час будівництва автомобільних шляхів в 30-ти км.зоні на Чорнобильській АЕС в населеному пункті Копачі, а також, у разі можливості, підтвердити виконання обовязків ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як ліквідатора аварії на ЧАЕС в зазначений період.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин, що підтверджують наявність або відсутність правових підстав для припинення виплати пенсії, призначеної із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року за №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на зменшення пенсійного віку на 8 років.
Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону №796-ХІІ категорія 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 р. не менше 14 календарних днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Отже, підстави для видачі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" та призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є ідентичними.
Частиною 3 статті 65 Закону №796-ХІІ встановлено, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 справа №21-1048во06 та від 04.09.2015 року за №690/23/15-а висловив правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Таке правозастосування має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.ст.73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Законодавець чітко визначив, що документом, підтверджуючим статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2 категорії.
Відповідно до витягу із протоколу № 64 від 22.08.1997 р. комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджено правильність видачі посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» 2А № 298928 ОСОБА_1.
Позивачу призначено пенсію за віком з 28.10.2015 року із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Виплату пенсії Пенсійним фондом призупинено з 01.05.2018 року для зясування, про що прийнято розпорядження б/н.
На час розгляду справи виплату пенсії позивачу не відновлено.
В обґрунтування підстав призупинення виплати пенсії відповідач зазначив про сумність довідки від 25.03.1993 №53 Іванівського дорожньо-будівельного управління №39, оскільки вона не є первинним документом, бо створена не під час виконання зазначених робіт.
Суд вважає безпідставними та необґрунтованими такі доводи відповідача в обґрунтування підстав призупинення виплати пенсії.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії.
Так, згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття органом Пенсійного фонду відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.
Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, визначених законом, для припинення виплати пенсії ОСОБА_1
Не надано і доказів прийняття відповідного обґрунтованого рішення в розумінні ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, призупинення виплати пенсії законодавством не передбачено.
З огляду на викладене, суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01 травня 2018 року було здійснено відповідачем не у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом № 1058-IV, та без законних на те підстав.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2 категорії. Його статус, в тому числі участь у роботах в зоні відчуження у спірний період, визначені.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, щоправосуддя в Україніздійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейськихстандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини.
З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01 травня 2018 року виплати призначеної пенсії ОСОБА_1 є протиправними.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Враховуючи той факт, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.05.2018 року та зобовязано відповідача відновити виплату пенсії, з метою повного захисту прав та законних інтересів позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплатити позивачу заборгованість по пенсії за весь період, починаючи з моменту припинення її виплати, тобто, з 01.05.2018 року.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01 травня 2018 року виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 8 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити з 01 травня 2018 року виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, пенсії за віком, призначеної як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 8 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за весь період, починаючи з 01 травня 2018 року.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук