Справа № 460/146/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2019 року м. Рівне №460/146/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про зобов'язання відповідача виплачувати позивачу з 11.10.2017 і надалі пенсію за віком з врахуванням проведеного з 28.04.2017 перерахунку пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75%, відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), та перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. Вказує, що на виконання постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.07.2017 у справі №565/1059/17 відповідачем був проведений перерахунок його пенсії за віком з 28.04.2017 із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75%, відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, з 11.10.2017 відповідач виплачує пенсію позивачу без врахування підвищення, передбаченого ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З листа відповідача від 13.06.2018 №1501/П-123, позивачу стало відомо, що таке зменшення розміру його пенсії останній мотивує тим, що постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.07.2017 у справі №565/1059/17 його було зобовязано здійснювати виплату пенсії позивачу з врахуванням підвищення, передбаченого ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", по день припинення права на вказаний вид збільшення пенсії на таких підставах. Так, у листі відповідач вказує, що 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VII, яким норму ч.2 ст.56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", у звязку з чим позивач більше немає права на виплату вказаного виду підвищення. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки зміни, що внесенні до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VII, стосуються порядку обчислення фактичного середньомісячного заробітку для пенсії та не можуть бути перешкодою для перерахунку пенсії у звязку із понаднормовим страховим стажем. Крім того, вказані зміни набрали чинності після набуття позивачем права на збільшення розміру пенсії, передбаченого ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серії В-1 №033336, виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 09.06.1994 (а.с.8).

З 09.03.2016 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На виконання постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.07.2017 у справі №565/1059/17 відповідачем було проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу з 28.04.2017 із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75%, відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказане визнається учасниками справи згідно зі змістом позовної заяви та листа відповідача від 13.06.2018 за №1501/П-123.

29.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію про підстави зменшення розміру його пенсії з лютого 2018 року та поновити виплату пенсії в раніше встановленому розмірі.

Листом від 13.06.2018 за №1501/П-123 відповідач повідомив позивачу, що постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.07.2017 у справі №565/1059/17 його було зобовязано здійснювати виплату пенсії позивачу з врахуванням підвищення, передбаченого ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", по день припинення права на вказаний вид збільшення пенсії на таких підставах. Так, 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VII, яким норму ч.2 ст.56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", у звязку з чим позивач більше немає права на виплату вказаного виду підвищення.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004.

Статтею 15 Закону №1058 передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Також, ч.2 ст.27 Закону №1058 встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє прийти до висновку, що законодавцем надано право особі обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058, або спеціальним Законом №796.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку

При цьому, слід зазначити, що починаючи з впровадженням в Україні пенсійної реформи, тобто з 01.01.2004, призначення та перерахунок пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції є неможливим лише на підставі Закону №796 без врахування положень Закону №1058.

Застосування окремих положень Закону №1058, на переконання суду, не є перешкодою до застосування положень Закону №796 при обрахунку пенсії вказаній категорії осіб.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону №796, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 в справі №560/675/17.

Посилання відповідача у листі від 13.06.2018 за №1501/П-123 на те, що постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.07.2017 у справі №565/1059/17 його було зобовязано здійснювати виплату пенсії позивачу з врахуванням підвищення, передбаченого ч.2 ст.56 Закону №796, по день припинення права на вказаний вид збільшення пенсії на таких підставах, а також на те, що з 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148), яким у статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пункт 2 доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"», суд вважає безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія за віком позивачу призначена з 09.03.2016, а зміни до пункт 2 статті 56 Закону №796, що були внесені Законом №2148, набрали чинності з 11.10.2017, тому вказані зміни, на переконання суду, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли значно раніше ніж Закон №2148 набрав чинності.

Крім того, відповідачем не було подано відзив на позовну заяву в даній справі, що, з урахуванням приписів ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, розцінюється судом як визнання позову останнім.

При цьому, суд зауважує, що ухвалою суду від 25.01.2019 відповідачу було розяснено, що неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Копію вказаної ухвали відповідач отримав 29.01.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Щодо строку з якого належить зобовязати відповідача виплачувати пенсію позивачу з врахуванням проведеного з 28.04.2017 перерахунку відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796, суд зазначає таке.

Станом на день прийняття рішення судом, в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджували б дату з якої відповідач проводить виплату пенсії позивачу без врахування положень ч.2 ст.56 Закону №796.

Разом з тим, із змісту листа відповідача від 13.06.2018 №1501/П-123 слідує, що виплату пенсії позивачу без врахування підвищення, передбаченого ч.2 ст.56 Закону №796, останній обґрунтовує тим, що з 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон №2148. Тобто, на думку відповідача, позивач втратив право на збільшення розміру пенсії згідно з ч.2 ст.56 Закону №796 з 11.10.2017.

А тому, суд вважає, що в даному випадку належить зобовязати відповідача поновити виплату пенсії позивачу з врахуванням проведеного з 28.04.2017 перерахунку відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796 саме з 11.10.2017.

Одночасно, суд зауважує, що позивач просить суд зобов'язати відповідача виплачувати йому з 11.10.2017 і надалі пенсію за віком з врахуванням проведеного з 28.04.2017 перерахунку пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75%, відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв'язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, оскільки жодні права позивача щодо виплати і надалі пенсії з врахування підвищення, передбаченого ч.2 ст.56 Закону №796 ще не порушені відповідачем, тому підстав для задоволення позовних вимог та відновлення порушеного права позивача у спосіб, визначений ним у змісті позовних вимог, немає.

Разом з тим, відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку належним ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача з 11.10.2017 виплачувати позивачу пенсію за віком з врахуванням проведеного з 28.04.2017 перерахунку пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75%, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору у розмірі 768,40грн. відповідно до квитанції від 22.01.2019 №96, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області з 11 жовтня 2017 року виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з врахуванням проведеного з 28 квітня 2017 року перерахунку пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75%, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в сумі 768,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (34400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34300, Рівненська обл., смт. Володимирець, вул. Соборна, 29, ).

Повний текст рішення складений 22 лютого 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.