Справа № 133/2879/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/2879/18

Головуючий у 1-й інстанції: Сєчко ВЛ.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

19 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Рутковського Андрія Сергійовича, інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Бабчука Дмитра Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Рутковського Андрія Сергійовича та інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Бабчука Дмитра Володимировича про визнанння протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії НК №354503 від 10.11.2018 та ЕАВ №721714 від 10.11.2018.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.11.2018 року інспектором Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Рутковським А.С. складено постанову серії НК №354503 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КпАП України.

З вказаної постанови слідує, що позивач 10.11.2018 о 10 год. 40 хв. керуючи транспортним засобом поза населеним пунктом рухався без ввімкненого ближнього світла фар та не пред'явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.9.8., 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР.

Крім того, інспектором Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Бабчуком Д.В. відносно позивача складено постанову серії ЕАВ №721714, згідно якої позивачу ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, за те що він 10.11.2018 о 11 год. 07 хв. керуючи транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки, рухався без денних ходових вогнів та при зупинці працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 (б) ПДР.

Не погодившись з такими рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у діях позивача складу правопорушень, передбачених ст.ст.126 ч.1, 122 ч.2 КУпАП підтверджуються постановами у справах про адміністративні правопорушення від 10.11.2018 серії НК № 354503 та серії ЕАВ №721714, а матеріали справи не містять будь-яких даних, які б спростовували доводи, викладені у цих постановах.

Колегія суддів не погоджується з вказаним судовим рішенням, зважаючи на наступні підстави.

Щодо оскаржуваної позивачем постанови інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Рутковського Андрія Сергійовича серії НК №354503 від 10.11.2018 слід зазначити наступне.

Як слідує із вказаної постанови, позивача визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, за те, що він 10.11.2018 о 10 год. 40 хв. керуючи транспортним засобом поза населеним пунктом рухався без ввімкненого ближнього світла фар та не пред'явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.9.8., 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР України.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктами (а, б) пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до п.2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Разом з тим, відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за відсутність або не надання посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Отже, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів водій зобовязаний мати при собі та на вимогу пред'явити працівникам поліції.

Аналогічна позиція вказана в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 №175/1224/16-а (2-а/175/24/16) та постанові Верховного Суду від 21.11.2018 №465/6677/16-а.

Натомість, як вбачається із наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб позивачем не було пред'явлено на вимогу інспектора поліції.

Отже, інспектором поліції правомірно встановлено порушення позивача, а саме не пред'явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Щодо керування позивачем транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 9.8 ПДР вказано, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Із наданого відповідачем відеозапису (година зйомки 11:01:35) вбачається, що у транспортному засобі, яким керував позивач, не були ввімкнені фари ближнього світла.

Доводи позивача про те, що на його автомобілі стоїть функція Євросвітло (дана функція вмикає світло автоматично), колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не є підтвердженням того, що у транспортному засобі, яким керував позивач були ввімкнені фари ближнього світла.

Також особі, яка підозрюється у його скоєнні роз'яснюються її права, визначені статтями 63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Так, статтею 268 КУПАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову по справі.

Доводи позивача про те, що працівниками поліції не були роз'яснені його права, передбачені статтею 268 КУпАП та справи про адміністративне правопорушення розглянуті без його присутності, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки із наявного відеозапису встановлено дотримання відповідачем фіксації правопорушення, порядку та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, а також ухвалення оскаржуваного рішення, у відповідності до норм КУпАП, зокрема складення та оголошення постанови серії НК №354503 від 10.11.2018, роз'яснення прав позивача в присутності ОСОБА_2

Таким чином, згідно матеріалів відеофіксації, на яких відображені події, котрі у повній мірі підтверджують викладені у спірній постанові обставини, на неодноразові вимоги інспектора позивач не пред'явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, а також у транспортному засобі, яким керував позивач, не були ввімкнені фари ближнього світла, що свідчить про порушення позивачем п.9.8, 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №354503 від 10.11.2018 є правомірною, а тому не підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваної позивачем постанови інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Бабчука Д.В. серії ЕАВ №721714 від 10.11.2018, то колегія суддів зазначає наступне.

Із вказаної постанови вбачається, що позивач 10.11.2018 о 11 год. 07 хв. керуючи транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки, рухався без денних ходових вогнів та при зупинці працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 (б) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КпАП України.

Відповідно до пункту 9.9«б» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Колегія суддів зазначає, що із відеозапису чітко видно, що автомобіль позивача зупинено о 10:52:57 год. і о 11:07 год. його автомобіль знаходився на узбіччі дороги з увімкненою аварійною сигналізацією, чим спростовується викладене у постанові серії ЕАВ №721714 від 10.11.2018, у зв'язку з чим вона є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Із висновками суду першої інстанції про те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату штрафу в сумі 425 грн., колегія суддів не погоджується, оскільки вказана квитанція не є належним доказом вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 с.122 КУпАП та є лише бланком у якому відсутня дата здійснення операції та підпис позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції роти №4 батальйону №1 у Вінницькій області Бабчука Дмитра Володимировича серії ЕАВ №721714 від 10.11.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., а провадження у цій справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.