Справа № 806/1838/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1838/18

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

13 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

предтавника позивача: Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2018 р.№,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.01.2018 року № , в частині зобов'язання сплатити штраф в розмірі 20% в сумі 69896,74 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.01.2018 року № , в частині зобов'язання сплатити штраф в сумі 69896,74 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.

Відповідач повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.01.2018 Головним управлінням ДФС у Житомирській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Малин Енергоінвест" за звітний податковий період: листопад 2017, за результатами якої складено акт № 21/06-30-53-12-27 (а.с. 10-11), яким встановлено порушення платником термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість, протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.01.2018 № (а.с.12), яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 177094,84 грн.

За результатами розгляду скарги позивача податковим органом винесено рішення, яким податкове повідомлення-рішення від 18.01.2018 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 18.01.2018 року №, в частині зобов'язання сплатити штраф сумі 69896,74 грн. звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повідомленням-рішенням від 18.01.2018 року №, в частині зобов'язання сплатити штраф сумі 69896,74 грн. прийнято з порушенням чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача наявний борг у зв'язку з несплатою самостійно визначеного грошового зобов'язання у декларації, водночас, в ході розгляду справи встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 у справі №806/575/16 задоволено адміністративний позов Малинської ОДПІ до ТОВ "Малин Енергоінвест" про стягнення податкового боргу у сумі 845705,08 грн. з рахунків у банках.

При цьому, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.12.2016, яка набрала законної сили, виконання даного судового рішення за заявою платника податків розстрочено на 60 місяців. Предметом позовних вимог Малинської ОДПІ по ПДВ по вказаному судовому провадженню у тому числі були несплачені ТОВ "Малин Енергоінвест: податкові зобов'язання по податковим деклараціям: за листопад 2015 року у сумі - 228628,00 грн.; за грудень 2015 року у сумі - 120322,00 грн.; за січень 2016 року у сумі - 145400,00 грн.; за лютий 2016 року у сумі - 208129,00 грн.

Крім цього, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 у справі №806/2598/16 задоволено адміністративний позов Малинської ОДПІ та стягнуто з ТОВ "Малин Енергоінвест" на користь державного бюджету в особі Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Житомирській області податковий борг у сумі 1041943,04 грн., з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків, а ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.01.2017 (а.с. 14-15) виконання вказаного судового рішення за заявою ТОВ "Малин Енергоінвест" розстрочено на 60 місяців. Предметом позовних вимог Малинської ОДПІ по ПДВ по вказаному судовому провадженню були у тому числі несплачені ТОВ "Малин Енергоінвест" податкові зобов'язання по податковим деклараціям: за березень 2016 року у сумі 156198,00 грн.; за квітень 2016 року у сумі 181677,00 грн.; за травень 2016 року у сумі 55483,00 грн.; за червень 2016 року у сумі 151927,00 грн.; за липень 2016 року у сумі 123009,00 грн.; за серпень 2016 року у сумі 158908,00 грн.; за вересень 2016 року у сумі 201315,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, платежами, здійсненими 23.10.2017 на суму 31460,80 грн (а.с. 16-17), 22.09.2017 на суму 31460,80 грн (а.с. 18-19), 22.11.2017 на суму 31460,80 грн (а.с. 20), 28.08.2017 на суму 31460,80 грн (а.с. 21-22), 21.07.2017 на суму 31460,80 грн (а.с. 23), 12.12.2017 на суму 31460,80 грн (а.с. 25), 26.12.2017 на суму 100000 грн (а.с. 26), 09.11.2016 на суму 3200 грн (а.с. 27), 23.01.2017 на суму 11718,12 грн (а.с. 28), 15.12.2016 на суму 14095,08 грн (а.с. 30) товариство сплачувало визначену увалами суду розстрочку виконання судових рішень, а платіж від 09.11.2016 на суму 15665,94 грн (а.с. 29) був вчинений на виконання податкового повідомлення-рішення від 04.11.2016, проте ГУ ДФС змінило призначення платежу, здійснивши зарахування сплачених платником коштів, спрямованих на виконання таких рішень по сплаті боргу, який виник у період з листопада 2015 року по вересень 2016 року на оплату податкового боргу по податковим деклараціям, що не охоплюється судовими рішеннями.

Матеріалами справи підтверджено, що вищевказані доручення мають призначення платежу "за ухвалою суду про розстрочку виконання судового рішення". Однак контролюючим органом вказані у платіжних дорученнях суми були спрямовані на погашення заборгованості по деклараціям за листопад 2015 року, березень 2016 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року та за кількість днів затримки сплати такої заборгованості був нарахований штраф.

Щодо правомірності нарахованого штрафу, відповідач стверджує, що в порушення п. 54.1 ст. 54 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платником несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов'язання за листопад 2015 року, за березень 2016 року, за березень 2017 року, за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за червень 2017 року на суму 885474,20 грн.

Як зазначалось вище, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.01.2018 року № , в частині зобов'язання сплатити штраф в сумі 69896,74 грн.

Проте, колегія суддів частково не погоджується із прийнятим рішенням відповідача та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

З акту перевірки від 21.02.2017 № 350/06-30-12-01-27 вбачається (а.с. 33 зворот), що штраф було нараховано за несвоєчасну сплату ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість від 17.12.2015 № (дата операцій: 30.11.2016-31.12.2015 на суму 3800 грн., 29.11.2016-31.12.2015 на суму 4218,34 грн., 09.11.2016-31.12.2015 на суму 3133,19 грн та 640 грн.) та по податковій декларації з податку на додану вартість від 18.04.2016 № (дата операцій: 23.01.2017-01.05.2016 на суму 2343,62 грн. та 15.12.2016-01.05.2016 на суми 2438,04 грн та 380,97 грн.).

При цьому, колегія суддів зазначає, що при розрахуванні суми штрафу зазначеної в спірному податковому повідомленні-рішенні, відповідач повторно врахував порушення термінів сплати ПДВ по вищевказаних податкових деклараціях, що підтверджується актом перевірки від 12.01.2018 № 21/06-30-53-12-27 та (а.с. 11 зворот), тобто застосував подвійну відповідальність за одне й те саме порушення.

Однак, відповідно до змісту ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 18.01.2018 року № , в частині зобов'язання сплатити штраф в сумі 16954,16 грн., прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому в цій частині підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, суми зі сплати розстроченого судом боргу, у порушення вимог п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України щодо черговості зарахування коштів при наявності заборгованості за період з листопада 2015 року по вересень 2016 року податковим органом було зараховано їх на оплату по податкових деклараціях за період з грудня 2016 року по червень 2017 року. У кінцевому результаті за зазначену оплату в загальній сумі 264712,90 грн. згідно акту від 12.01.2018 податковим органом був нарахований штраф у розмірі 20 % у сумі 52942,58 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що стаття 126 ПК України є універсальною нормою, яка підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Норма пункту 126.1 статті 126 ПК України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Враховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване судом не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 ПК України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, передбачених ПК України, а не строків, визначених судом у порядку розстрочення виконання судового рішення визначеного КАС України.

Судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов'язання порівняно з тими, що визначені нормами ПК України.

Тому судове рішення щодо стягнення податкового боргу ухвалюється в тому разі, коли податковий борг наявний, тобто узгоджені грошові зобов'язання не були своєчасно сплачені.

Розстрочення суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов'язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями.

Обсяг податкового обов'язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126 ПК України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання.

Відповідне порушення є вчиненим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

У свою чергу, розстрочення податкового боргу не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 червня 2018 року у справі №822/2975/17.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач цілком правомірно застосував до позивача штраф у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу, оскільки позивачем сплачено частину податкового боргу з простроченням понад 30 днів.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2018 року № в частині зобов'язання сплатити штраф у сумі 52 942,58 грн. скасуванню не підлягає.

Таким чином, з огляду на викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.01.2018 № в частині зобов'язання сплатити штраф в сумі 16 954,16 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції був сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. (а.с.9), а тому враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ТОВ «Малин Енергоінвест» підлягають понесені судові витрати в сумі 427 грн. 28 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.01.2018 № в частині зобов'язання сплатити штраф в сумі 16 954,16 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" судовий збір у розмірі 427 грн. 28 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 лютого 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.