Справа № 0940/2492/18
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. справа № 0940/2492/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (надалі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги, мотивовані протиправно відмовою відповідача в проведенні йому перерахунку пенсії з 01.11.2018 року із урахуванням заробітку після 01.07.2000 року в повному об`ємі у відповідності до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". У зв'язку з чим, позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправною щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2018 року, та при її обчисленні врахувати заробіток тільки після 01.07.2000 року;

- зобов'язати Калуське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2018 року та при її обчисленні врахувати заробіток тільки після 01.07.2000 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

В періоди: з 28.01.2019 року 02.02.2019 року, з 16.02.2019 року по 18.02.2019 року та з 21.02.2019 року по 22.02.2019 року головуючий по справі суддя Панікар І.В. перебував у службових відрядженнях, у зв`язку з чим, 30-денний строк розгляду справи продовжено на 9 календарних днів.

Відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що позивачу згідно поданої ним від 26.07.2010 року заяви, призначено пенсію за віком з 30.06.2010 року. При виповненні позивачу 30.06.2015 року шістдесятирічного віку йому було своєчасно проведено автоматичний перерахунок пенсії з урахуванням всього загального стажу, в тому числі набутого на території російської Федерації, а також заробітної плати, як це передбачено статтею 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вказав, що законодавчих підстав для врахування в повному об`ємі заробітку після 01.07.2000 року немає, оскільки перерахунок можливий виключно в межах сум заробітної плати, що враховувались на момент призначення пенсії, тобто, частково за періоди з: 01.08.1983 року по 31.07.1988 року та з 2000 року по 2010 рік на підставі поданих довідок. При цьому, зазначив про відсутності у суду повноважень щодо проведення розрахунку пенсії, виходячи з наявних дискреційних повноважень на це у органів ПФУ.

У відповіді на відзив від 07.02.2019 року, позивач не погодився із позицією відповідача, вказавши на те, що останнім порушено його право на обрання найбільш оптимального для нього розміру заробітку за період роботи - будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд, що передує призначенню пенсії, оскільки не враховано його бажання на проведення відповідного перерахунку пенсії, виходячи з розмірів заробітної плати виключно за період після 01.07.2000 року.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 26.07.2010 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області із заявою та відповідними документами про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як особа після досягнення нею 55 річного віку, що має право на пенсію згідно Тимчасової Угоди від 15.01.1993 року між Урядом України та урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, оскільки мав більше 20 років трудового стажу в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пенсія за віком на пільгових умовах була призначена позивачу згідно протоколу 8460 від 06.09.2010 року (а.с. 14).

Сторонами визнається той факт, що при призначенні пенсії позивачу враховано записи його трудової книжки про стаж та заробітну плату за 60 місяців в період з: 01.08.1983 року по 31.07.1988 року на підставі поданих довідок № 10/5-29-196 від 29.01.2010 року та № 10/5-29-2224 від 22.10.2009 року виданих ТПП "Кагалимнефтегаз" та з 2000 року по 2010 рік згідно довідок виданих ООО "ГСИ Север-Нефтегазстрой" від 23.06.2010 року за №№ 150, 151, 152, 153, 154, 155, 156.

Впродовж 2015-2017 років розмір пенсії позивача неодноразово перераховувався відповідачем (а.с. 15-23).

12.11.2018 року позивач звернувся до Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.11.2018 року із врахуванням заробітку тільки після 01.07.2000 року.

26.11.2018 року листом за № 651/С-15 відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку. В обгрунтування такої відмови зазначено, що загальний стаж роботи позивача становить 56 років 5 місяців 16 днів. Згідно Розрахунку заробітної плати № 5 для обчислення розміру пенсії враховано заробіток з 01.08.1983 року по 31.07.1988 року та з 01.07.2000 року по 30.06.2010 року. Для розрахунку пенсії врахована заробітна плата за періоди визначені статтею 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, яка була чинною на час призначення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року незалежно від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по червень 2010 року). Водночас, оскільки у відповідності до положень ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", що набрав чинності з 01.10.2011 року, можливість застосування заробітку тільки з 01.07.2000 року передбачено у випадках коли застрахована особа звернулася за призначенням пенсії після 01.10.2011 року або ж після призначення пенсії продовжувала працювати, то передумов для проведення перерахунку пенсії з 01.11.2018 року із застосуванням розмірів заробітної плати після 01.07.2000 року у відповідача немає.

При вирішенні наявного спору, суд виходив із наступного правового регулювання спірних правовідносин.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною 1 статті 46 Конституції України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) 1996 року, згода на обов'язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами "досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися" права та принципи, що закріплені у Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Ураховуючи те, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон) визначено, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Так, абзацом 2 частини 4 статті 42 Закону передбачено, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно частини 1 статті 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У відповідності до частини 4 статті 45 Закону перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно частини 5 статті 45 Закону, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржувані дії відповідача на їх відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням встановлених фактичних обставин згідно матеріалів справи, суд зазначає про те, що відповідач, відмовляючи позивачу листом від 26.11.2018 року у проведенні перерахунку пенсії із урахуванням заробітку виключно після 01.07.2000 року, діяв всупереч положенням частини 1 статті 40 та абзацу 2 частини 4 статті 42 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки страховий стаж позивача після вказаного періоду становив більше 60 місяців, що надавало йому можливість відповідного перерахунку.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" в цілому, як на підставу для застосування обмежень у проведенні перерахунку пенсії позивачу з огляду на те, що зазначений нормативно-правовий акт жодним чином не встановлює додаткових передумов, що перешкоджали б особі позивача на реалізацію його права, закріпленого статтями 40 та 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Щодо тверджень відповідача про відсутності у суду повноважень щодо проведення розрахунку пенсії, виходячи з наявних дискреційних повноважень на це у органів ПФУ, як на підставу відмови у задоволенні позову, суд зазначає, що предметом даного спору не охоплюється правовідносини пов`язані з оскарженням правомірності розміру вже призначеної пенсії, а виключно бездіяльність чи відмова відповідача у проведені відповідного перерахунку її розміру, виходячи із даних про розмір заробітної плати за інші періоди.

З урахуванням викладеного, на переконання суду позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При розподілі судових витрат, слід врахувати положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України , згідно вимог яких, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, який в силу положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України є складовою судових витрат.

Таким чином в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, як суб`єкта владних повноважень, слід стягнути 704,80 гривні сплаченого ним судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати бездіяльність Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправною щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2018 року, та при її обчисленні врахувати заробіток виключно після 01.07.2000 року.

Зобов'язати Калуське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2018 року та при її обчисленні врахувати заробіток тільки після 01.07.2000 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Біласа і Данилишина 2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1);

Калуське об'єднане Управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (, вул. Біласа і Данилишина 2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304).

Суддя Панікар І.В.