Справа № 2340/3303/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3303/18 Суддя першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 20178 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Черкаській області) про:

- визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу №775 від 20.03.2018 року в частині скасування наказу №2831 від 31.10.2017 року щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у розмірі 144 000 грн.;

- визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу №775 від 20.03.2018 року в частині скасування висновку, затвердженого 31.10.2018 року про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у розмірі 144 000 грн.;

- зобов'язання ГУ НП в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у сумі 144 000 грн. у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги є звільнення поліцейського зі служби внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Водночас, звільнення особи за власним бажанням не дає останній права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, суд зауважив, що чинним законодавством передбачено повноваження керівника ГУ НП в Черкаській області вносити зміни до власних наказів шляхом прийняття відповідного наказу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції не було враховано безпідставності та протиправності наказу керівника ГУ НП в Черкаській області про скасування окремих пунктів наказу, яким визнано право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому наголошує, що скасування пункту прийнятого у жовтні 2017 року наказу шляхом видачі наказу у березні 2018 року порушує принципи своєчасності та розумності строків виправлення суб'єктом владних повноважень своїх помилок. Підкреслює, що положення п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не ставлять у залежність право особи на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на підстав її звільнення зі служби. Стверджує, що приписами ст. 101 вказаного Закону закріплено вичерпний перелік підстав відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Окремо звертає увагу, що протиправними діями та рішеннями Відповідача Позивачу завдано моральну шкоду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 09.01.2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.02.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що прав на виплату одноразової грошової допомоги виникає в особи у випадку звільнення з поліції внаслідок причин, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», тобто «через хворобу». Звільнення ж ОСОБА_1 за власним бажанням зі служби у поліції відповідного права в останнього не породжує. Крім того, вказує, що Позивачем не було надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження заподіяння останньому Відповідачем моральної шкоди.

У судовому засіданні Апелянт доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 17.01.2011 року по 06.11.2015 року та в Національній поліції з 07.11.2015 року по 15.09.2017 року (а.с. 14).

Наказом ГУ НП в Черкаській області від 15.09.2017 року №247 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пп. 7 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с. 15).

Згідно довідки від 06.09.2017 року №274, виданої військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області», захворювання Позивача - «Так, пов'язані з проходженням служби в поліції» (а.с. 16).

Зі змісту довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №869965 від 28.09.2017 року вбачається, що з 28.09.2017 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції (а.с. 12).

За наслідками розгляду заяви Позивача від 10.10.2017 року щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 39) Відповідач на підставі висновку від 31.10.2017 року (а.с. 40-41) та наказу від 31.10.2017 року №2831 (а.с. 42) листом від 31.10.2017 року №29/Н-168 повідомив останнього, що йому призначено одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у розмірі 144 000,00 грн. (а.с. 19).

Проте, листом від 16.04.2018 року №274/01/29-2018 ОСОБА_1 було повідомлено, що оскільки останнього було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції (а.с. 20).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 23.04.2018 року ГУ НП в Черкаській області було направлено останньому витяг з наказу від 30.03.2018 року №775 (а.с. 23), а також копію наказу від 31.10.2017 року №2831 (а.с.22).

Зі змісту витягу з наказу від 20.03.2018 року №775 вбачається, що останнім було скасовано наказ від 31.10.2017 року №2831 щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби в поліції в розмірі 144 000,00 грн., а також скасовано затверджений висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 32, 77, 97 Закону України «Про Національну поліцію», а також ряду положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року №4 (далі - Порядок №4), та п. 92 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 року №55, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки підстава, за якою було звільнено ОСОБА_1 зі служби у поліції, не породжує виникнення в останнього права на отримання одноразової грошової допомоги, у той час як чинним законодавством передбачено право керівника органу вносити зміни до власних наказів.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року (далі - Закон).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, як зазначено у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 296/9456/16-а, 23.11.2018 року у справі №822/1872/18, від 22.01.2019 року у справі №2340/2663/18 виплата одноразової грошової допомоги застосовується виключно за наявності трьох обов'язкових умов - причина інвалідності, час її настання та підстава звільнення поліцейського зі служби в органах поліції.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, наказом ГУ НП в Черкаській області від 15.09.2017 року №247 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби у поліції згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону, тобто - за власним бажанням. Викладене свідчить, що причиною звільнення ОСОБА_1 зі служби у поліції не було визначено захворювання, пов'язане з проходженням служби, що, у свою чергу, дає підстави стверджувати про відсутність у Позивача права на призначення одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону.

Посилання Апелянта на те, що вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, визначений ст. 101 Закону, та не містить застережень щодо неможливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги у випадку звільнення особи за власним бажанням, судовою колегією оцінюється критично, оскільки вказаною статтею Закону передбачені підстави відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги особам, які мають на це право.

З урахуванням наведеного Черкаський окружний адміністративний суд обґрунтовано погодився з твердженням ГУ НП в Черкаській області про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону з огляду на те, що останнього було звільнено зі служби за власним бажанням, а не через хворобу.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття керівником ГУ НП в Черкаській області оскаржуваних наказів, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

На виконання вимог ст. ст. 97-101 Закону наказом МВС України від 11.01.2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, якими визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (п. 1 Порядку №4).

За правилами п. 3 розділу ІІІ Порядку №4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії. При цьому служби державного нагляду за охороною праці органів поліції визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій (п.п. 2 п. 2 розділу IV Порядку №4).

Приписи п. 3 розділу IV Порядку №4 визначають, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, повноваженнями щодо призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 наділений керівник ГУ НП в Черкаській області.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 22 Закону керівник поліції підписує накази поліції.

Згідно п. 92 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 55 від 17.10.2018 року, після набрання чинності наказом (розпорядженням) внесення змін до нього, визнання його таким, що втратив чинність, чи його скасування здійснюється лише шляхом видання нового наказу (розпорядження).

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що до виключної компетенції керівника ГУ НП в Черкаській області належить питання щодо затвердження висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та видачі наказу про її призначення, колегія суддів, враховуючи встановлені вище обставини відсутності у Позивача права на призначення та виплату такої допомоги, приходить до висновку, що керівником ГУНП в Черкаській області правомірно та у межах повноважень прийнято наказ №775 від 20.03.2018 року, яким скасовано наказ №2831 від 31.10.2017 року щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції у розмірі 144 000 грн..

Викладене, у свою чергу, дає підстави для висновку про необхідність відмови у задоволенні похідних позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 20» лютого 2019 року.