Справа № 522/13694/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/13694/17

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат, про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

25.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправними дії (бездіяльність) та такими, що порушують права ОСОБА_1 як людини передбачені статтею 1 Протоколу № 1 до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання завдань покладених на нього п. п. 1, 3 п. 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономної Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії ОСОБА_1 , розмір якої обчислений з грошового забезпечення до якого не були включені щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування пенсії згідно Довідки про нараховане грошове забезпечення № 447 від 13.05.2017 року, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі, який обчислений з грошового забезпечення до складу якого включені щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за перебування в зоні проведення АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, винагорода за виконання поставлених бойових завдань на території противника, які отримував він протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, в розмірі 14234,26 (чотирнадцять тисяч двісті тридцять чотири грн. 26 коп.) гривень, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 08.12.2016 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задоволено частково. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області стосовно здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії ОСОБА_1 , розмір якої обчислений із грошового забезпечення до якого не було включення одноразова грошова допомога при звільненні; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області здійснити нарахування, призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі з розрахунку грошового забезпечення враховуючи одноразову грошову допомогу при звільненні - скасовано. Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області стосовно здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії ОСОБА_1 , розмір якої обчислений із грошового забезпечення до якого не було включення одноразова грошова допомога при звільненні; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області здійснити нарахування, призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі з розрахунку грошового забезпечення враховуючи одноразову грошову допомогу при звільненні - відмовлено. В іншій частині постанову залишено без змін.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів судового контролю у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у 30-денний строк з дня отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2017 року у адміністративній справі № 522/13694/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

13.11.2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про визнання рішення протиправним, визнання бездіяльності протиправною за виконанням постанови суду та просив суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду по справі № 522/13694/17, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду по справі № 522/13694/17.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року заяву представника ОСОБА_1 про визнання рішення протиправним, визнання бездіяльності протиправною у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та задоволення заяви. В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи дану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено переліку вимог до звіту про виконання судового рішення, який має подати суб`єкта владних повноважень. Крім цього, судом було зазначено, що 22 грудня 2018 року на адресу Приморського районного суду міста Одеси надійшов звіт про часткове виконання судового рішення в справі № 522/13694/17.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, вирішення спору в судовому порядку завершується винесенням судового рішення у справі, яке після набрання ним законної сили є обов`язковим для учасників справи та в подальшому має бути виконано стороною у справі самостійно, або у примусовому порядку, визначеному нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України.

Так, відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм, суд вказує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Приморського районного суду від 07 листопада 2018 року було задоволено заяву позивача щодо вжиття заходів судового контролю у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано відповідача надати звіт щодо виконання постанови від 18 жовтня 2017 року у адміністративній справі № 522/13694/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

22 грудня 2018 року на адресу Приморського районного суду міста Одеси надійшов звіт про виконання судового рішення в справі № 522/13694/17, згідно якого відповідач повідомив, що зазначена постанова виконана частково, решта зобов`язань відповідача будуть виконані відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджених постановою КМУ від 22.08.2018 № 649, що набула чинності 28.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішення суду, затвердженим правлінням ПФУ від 26.09.2018 № 20-1.

З огляду на вищевказане, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , що подана порядку ст. 383 КАС України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.