Справа № 0440/5194/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2019 року Справа № 0440/5194/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, Державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікова Ніна Антонівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДМОС» про скасування рішень, заборони вчиняти певні дії,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав на майно та їх обтяжень:
- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та обтяжень відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 року відкрито провадження у справі (суддя Павловський Д.П.).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Букіною Л.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року витребувано від Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області засвідчені належним чином документи, на підставі яких прийнято відповідачем рішення № 41012806 від 10.05.2018 року та № 41542594 від 11.06.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та залучено до участі у справі як співвідповідача державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяну Василівну.
У судове засідання представники учасників справи не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікової Ніни Антонівни надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належало таке нерухоме майно:
домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 яке було набуто на підставі договору Дарування домоволодіння, укладеного 08.02.2011 р., укладеного між позивачем та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. та зареєстровано в реєстрі правочинів за № 65;
земельна ділянка загальною площею 0,0901 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, з кадастровим номером НОМЕР_1, розташована за адресою АДРЕСА_1. набута позивачем на підставі Договору дарування земельної ділянки від 08.02.2011 року укладеного між останнім та ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. та зареєстровано в реєстрі правочинів за № 70.
Вказане вище право власності за ТОВ «ОДМОС» зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41012806 від 10.05.2018 року.
Вказане вище право власності за ТОВ «ОДМОС» зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41543594 від 11.06.2018 року.
Позивач у позові вказав, що вказані вище Акти приймання-передачі нерухомого майна ним не підписувалися та у нього не було наміру відчужувати належне йому майно.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є:
1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав;
3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
Згідно ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» та статті 115 ЦК України, товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.
Відповідно до статуту, товариство є власником майна (у тому числі коштів, матеріальних та нематеріальних активів), переданого товариству засновником та акціонерами, як вклади до статутного капіталу товариства, або в інший незаборонений чинним законодавством спосіб.
Відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про господарські товариства», зміни, які сталися в установчих документах товариства і які підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань» .
Товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру.
Згідно ст. 13 ЗУ «Про господарські товариства», вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про господарські товариства» Товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного (складеного) капіталу. Рішення про зміну розміру статутного (складеного) капіталу товариства набирає чинності з дня внесення таких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Така сама норма міститься і в ч.3 ст. 52 цього ж Закону - Зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.
Статтею 50 Закону України «Про господарські товариства» Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.
Частиною 7статті 16, ч. З ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01.07.2004 року визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав та їх обтяжень, передбачені частиною 1 статтею 19 вказаного Закону і до них відносяться: договори, укладені у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішення судів, що набрали законної сили; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ГУ від 01.07.2004 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:
- укладеного в установленому законом, порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;
- свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
- свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
- виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;
- свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;
- свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;
- рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;
- державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;
- рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;
- ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;
- заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;
- рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;
- рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;
- інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.
У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.
Згідно пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.
Пунктом 48 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються:
1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);
2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна;
3) рішення органу або особи, уповноваженого установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою);
4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).
Статтею 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.
Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.
Аналізуючи наведені норми законодавства у контексті спірних правовідносин суд зазначає, що будь-які зміни до статутного фонду набувають чинності , а отже і дійсності, з моменту їх державної реєстрації.
За таких обставин, оскільки на момент реєстрації права власності за Товариством 10.05.2018 року та 11.05.2018 року такі зміни зареєстровані не були, а отже і не було підтверджено заявником, що передача майна (спірної квартири) у власність Товариства як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду) взагалі відбулася.
Більш того, у матеріалах справи наявна заява приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Новікова Ніна Антонівна, яка зазначила, що нею не вчинялися нотаріальні дії щодо засвідчення підпису позивача та директора третьої особи - ОСОБА_6 Крім того, зазначила, що Акти приймання-передачі нерухомого майна, на підставі яких проведено реєстраційні дії та прийняті оскаржені рішення, мають підробний характер, оскільки на них проставлено один реєстровий номер, а згідно вимог законодавства України повинно було проставлено два номери.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Виходячи з викладеного, а також того, що відповідачем при проведення реєстраційних дій не дотримано вимог чинного законодавства щодо перевірки усіх необхідних відомостей для проведення реєстраційних дій, ненадання відповідачем як суб'єктом владних повноважень доказів на підтвердження правомірності своїх дій, суд вважає позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та обтяжень відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 суд виходить з такого.
Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Слід зазначити, що порядок відновлення записів в Державному реєстрі прав на нерухоме майно чинним законодавством не передбачений.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що належним засобом відновлення порушених прав позивача є скасування рішень державного реєстратора, а відновлення порушеного права відбувається шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про скасування державної реєстрації прав. А тому, вимога про зобов'язання відповідача відновити в Державному реєстрі запис про право власності є передчасною, а тому в тій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна