Справа № 824/837/18-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/837/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

20 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представника відповідача - Бондаря О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року (головуючий суддя Боднарюк О.В.) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській про визнання протиправними дій та про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач), звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним дії працівників Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 23.02.2018 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про невідповідність інформації, яка міститься в Акті № 090039 про проведення фактичної перевірки відпочинкового комплексу "Анастасія Gold", дійсним обставинам. Також, на переконання позивача прийняте рішення щодо накладення фінансових санкцій від 23.02.2018 року № у розмірі 40800 грн. підлягає скасуванню, як таке, що є наслідком протиправних дій працівників податкового органу, які допустили порушення встановленої нормами податкового законодавства процедури і порядку проведення перевірки суб'єкта господарювання.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій від 23.02.2018 року № в частині застосованої санкції (зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка) в сумі 17000,00 грн. Відшкодовано позивачу понесенні нею витрати по сплаті судового збору в сумі в сумі 234,93 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області.

В іншій частині позовні вимоги судом першої інстанції залишенні без задоволення.

Відповідач не погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, оскаржив їх в апеляційному порядку. Зокрема, посилаючись на порушення окружним судом норм матеріального та процесуального права, відповідач в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалене в межах даної справи рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на наявність у справі достатніх та належних доказів в підтвердження факту зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку, які надавались суду першої інстанції та залишенні останнім без належної оцінки, як і пояснення надані безпосередньо особою яка проводила перевірку позивача.

Позивач правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

В силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи відсутність заперечень з боку представника відповідача, колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Враховуючи предмет оскарження податкового органу в даному апеляційному провадженні, судова колегія, в розрізі положень ст. 308 КАС України, надає оцінку лише факту встановлення податковим органом вчинення позивачем порушення статті 226 ПК України, а саме зберігання та продаж алкогольних напоїв без акцизних марок встановленого зразка.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно свідоцтва платника єдиного податку, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суб'єкт господарювання ОСОБА_3, проводить господарську діяльність в с.Поляниця, Івано - Франківської області, вид господарської діяльності - діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, є платником єдиного податку 2 групи за ставкою 20 відсотків з 01.04.22 (а.с.26-27).

На підставі наказу № 200 від 05.02.2018 року та направлень за №207 та №208 від 05.02.2018 року посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби в Івано - Франківській області проведено фактичну перевірку відпочинкового комплексу "Анастасія GOLD" (готель та ресторан) за адресою: вул. Росіч, 252 с. Поляниця, Яремчанської міської ради.(а.с.36-37)

13.02.2018 року за результатами фактичної перевірки позивача складено акт (довідку) №090039 відповідно до якого, перевіркою встановлено наступні порушення:

- вимог п.1 п.2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" за № 265195-ВР від 06.07.1995 р.;

- ст. 15, ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.02.1995 р.;

- п. 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. №854; ст.226 Податкового кодексу України. (а.с.30-31)

23.02.2018 року на підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Івано - Франківській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 40800,00 грн., з розрахунку: роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії - 17000 грн.; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці підприємством, яке немає статусу суб'єкта господарювання громадського харчування - 6800 грн.; зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка - 17000 грн. (а.с.38)

Не погоджуючись з винесеним рішенням податкового органу позивач звернулась з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача в частині правомірності дій, які стосуються проведеної перевірки, та документування факту реалізації позивачем алкогольних напоїв для вживання на місці без здійснення відповідної розрахункової операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, та дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Зокрема, суд першої інстанції не зміг ідентифікувати місце зберігання, наявність в пляшці алкоголю, в тому числі і наявність на вказаних пляшках марок акцизного збору із наданих відповідачем фотоматеріалів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР, з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту - Закон №481/95-ВР). визначено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (п. 226.2 ст. 226 ПК України).

При цьому, в контексті приписів п. 226.5 ст. 226 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п. 226.7 ст. 226 ПК України).

Згідно п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 затверджено "Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів" (далі - Положення №1251).

Відповідно до п. 20 Положення № 1251, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники фіскального органу під час перевірки дійшли висновку про те, що алкогольні напої в господарській одиниці позивача зберігаються без марок акцизного податку встановленого зразка.

Для підтвердження вказаного представником відповідача в ході розгляду справи судом першої інстанції в порядку подання додаткової інформації надавались фотоматеріали чорно-білого формату із зображенням пляшок різних алкогольних напоїв розміщених на полицях в господарській одиниці позивача під час перевірки.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд першої інстанції дійшов висновку, що останні не дають можливості ідентифікувати місце зберігання, наявність в пляшці алкоголю, в тому числі і наявність на вказаних пляшках марок акцизного збору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки надані відповідачем фотоматеріали в достатньому обсязі засвідчують факт відсутності на вказаних пляшках марок акцизного збору. Стосовно ідентифікації місця їх розміщення, то в даному випадку факт перебування вказаних пляшок в господарській одиниці позивача визнана самим же позивачем шляхом зазначення в запереченнях на акт перевірки, що пляшки про які вказував відповідач знаходяться в її приватній колекції, без вмісту алкоголю.

Стосовно наявності алкоголю у пляшках, що зафіксовані на наданих відповідачем фотокартках, то в даному випадку, вказана обставина не підлягає сумніву оскільки судом першої інстанції встановлений факт реалізації алкогольних напоїв для вживання на місці, що був виявлений працівниками податкового органу внаслідок проведення контрольної розрахункової операції з придбання двох видів алкогольних напоїв.

Також, судова колегія бере до уваги пояснення, що були надані суду першої інстанції особою, яка проводила перевірку позивача та відповідно була присутня під час здійснення розрахункової операції з придбання алкогольних напоїв в готельно-відпочинковому комплексі "Анастасія GOLD". Підстав для залишення вказаних пояснень без уваги судова колегія не вбачає, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів визнання їх неправдивими.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції, позивачем здійснювалась господарська діяльність, яка відповідає кодам видів економічної діяльності 56.10 та 56.30, що спростовує висновки суду першої інстанції щодо вірогідності перебування виявлених відповідачем пляшок без марок акцизного податку у приватній колекції позивача, оскільки в приміщенні, де здійснювалась підприємницька діяльність та яке слугувало податковою адресою проведення фактичної перевірки, здійснювався продаж алкогольних напоїв без відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю.

Також, в спростування тверджень позивача про перебування її приватної колекції пляшок на полицях в господарській одиниці під час перевірки, слід звернути увагу на приписи п. 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15.06.2006 року, якими забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі, тощо) готівки, що не належать суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

В той же час відповідно до п. 16 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №854 від 30.07.1996 року, зберігання алкогольних напоїв здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв, внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, які відповідають вимогам нормативно-правових актів з питань охорони праці, здоров'я та навколишнього природного середовища, протипожежної безпеки, а також санітарних норм і правил. Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вносять до Єдиного державного реєстру місць зберігання тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними доказами, в розрізі приписів ст. 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв'язку з викладеними слід також враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції не врахував зазначених вище обставин та ухвалив незаконне рішення про задоволення позову та прийшов до невірного висновку про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень статті 226 ПК України стосовно зберігання та продажу алкогольних напоїв без акцизних марок встановленого зразка.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення позовної вимоги стосовно застосування до позивача фінансової санкції за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка в сумі 17000,00 грн., внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а прийняте рішення в цій частині - скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській про визнання протиправними дій та про скасування рішення скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 лютого 2019 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.