Справа № 420/5983/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5983/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: не з'явився

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3, в якому позивач просить суд зобов'язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про смерть №4272, зазначивши правильні анкетні данні померлого - ОСОБА_4 та видати свідоцтво про смерть з новими даними померлого.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_3 є сестрою ОСОБА_4. 19.06.2018 року представник позивача в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть на ім'я ОСОБА_4.

Разом з тим листом №4555/51-24 від 25.06.2018 року йому було повідомлено, що відповідно до п. 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду, зокрема, щодо установлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

З метою отримання такого рішення ОСОБА_3 через свого представника звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні 20.02.2019 року представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились, про дату час та місце слухання справи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 21.04.2018 року з метою державної реєстрації смерті ОСОБА_7 до відділу звернувся представник Комунальної установи "Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування" Одеської міської Ради, надавши при цьому попереднє лікарське свідоцтво про смерть №1343 від 18.04.2018 року, видане відділом судово-медичної експертизи трупів Комунальної установи "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації.

На підставі вищезазначеного свідоцтва Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано смерть ОСОБА_7, 1967 року народження, про що зроблений відповідний актовий запис №4272 від 21.04.2018 року.

Разом з тим, паспорт померлої особи здано не було, її громадянство, число та місяць народження, місце народження документами не було підтверджено. Повідомлення про непередачу паспорта померлої особи відповідачем було надіслане до Приморського РВ у місті Одесі Головного Управління ДМС України в Одеській області.

Крім того, відповідно до постанови про уточнення анкетних даних від 08.06.2018 року, складеної слідчим Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, встановлено, що правильними анкетними даними померлого ОСОБА_7 1967 р.н. необхідно вважати: 1) «ОСОБА_4»; 2) дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3», а позивач просить суд змінити ім'я померлого на ОСОБА_4, що суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

Судом у справі встановлено наступне.

21.04.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано смерть ОСОБА_7, 1967 року народження, про що було зроблено відповідний актовий запис за №4272 від 21.04.2018 року та видане свідоцтво про смерть (а.с. 9).

08.06.2018 року слідчим Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області було винесено постанову про уточнення анкетних даних, в якій зазначено, що правильними анкетними даними померлого ОСОБА_7, 1967 р.н., необхідно вважати: 1) «ОСОБА_4»; 2) дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3» (а.с. 22).

На підставі вищезазначеної постанови, 19.06.2018 року представник позивача звернувся до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про видачу нового свідоцтва про смерть на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 10).

Листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області №4555/51-24 від 25.06.2018 року (а.с. 11) було повідомлено, що для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, позивачці необхідно внести відповідні зміни до актового запису про смерть №4272 від 21.04.2018 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

При цьому відповідно до п.2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення змін в актові записи цивільного стану.

З огляду на зазначене, відповідачем було запропоновано ОСОБА_3 звернутись до районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або вирішувати питання щодо змінити прізвища, ім'я, по батькові померлого у судовому порядку.

На підстави вищезазначеного, 21.04.2018 року позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із відповідною заявою, в якій просила суд зобов'язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про смерть №4272, зазначивши правильні анкетні данні померлого - ОСОБА_4 та видати свідоцтво про смерть з новими даними померлого.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 01.08.2018 року у справі №522/13033/18 ОСОБА_3 було відмовлено у відкритті провадження у справі, через те, що її заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 33-34).

19.11.2018 року позивач звернулась з аналогічним позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, зокрема, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, звертаючись із заявою до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області мала намір отримати свідоцтво про смерть, видане на ім'я ОСОБА_4. Разом з тим відповідачем було зазначено, що внесення змін до актового запису здійснюється виключно за рішенням суду.

Отже спірні правовідносини пов'язані з бажанням позивача внести зміни до актового запису про смерть №4272 від 21.04.2018 року.

Суд зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон №2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч.1 ст.9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі -Правила).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Вищезазначена правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі №807/45/17, в якій безпосередньо розглядалось питання предметної юрисдикції цієї категорії справ. Зазначена правова позиція в силу приписів п. 5 ст. 242 КАС України є обов'язковою для врахування судом першої інстанції (а.с. 35-37).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась до суду для забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч.1 ст.273 ЦК України), а саме для відображення в актовому записі про смерть №4272 від 21.04.2018 року вірних анкетних даних свого брата.

Разом з тим, ОСОБА_3 не оскаржується відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення зміни до такого актового запису. Також позивачкою не піднімаються питання відносно додержання відповідачем процедури розгляду та прийняття відповідного рішення, а міститься лише позовна вимога про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису.

З огляду на вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник не у зв'язку з реалізацією відповідачем владно-управлінських функцій, а саме у зв'язку із бажанням позивачки встановити факти, що мають юридичне значення для можливості вчинення нею подальших юридично значимих дій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції місцевих загальних судів, розглядаються ними в порядку окремого провадження за приписами Цивільного процесуального кодексу України та належить до юрисдикції місцевих загальних судів. Положеннями частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 зазначеної статті ЦПК встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, адміністративний суд на даний час позбавлений повноважень зобов'язувати органи реєстрації актів цивільного стану вносити зміни, доповнення або виправлення, які фактично змінюють або встановлюють інші особисті імена або назви, ніж ті, що вказані у актових записах, оскільки не встановлює юридичні факти.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що у даній справі існує невирішений спір про встановлення обставин, що підтверджують або спростовують правильність інформації у актових записах в графі "Прізвище, ім'я, по батькові". Залежно від встановлених обставин та юридичних фактів у подальшому може бути вирішене питання про правильність або неправильність актових записів та зобов'язання відповідача внести зміни (виправлення) до них.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що факти, що мають юридичне значення, вже були встановлені постановою слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 08.06.2018 року, якою уточнені анкетні дані померлої особи як ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки за приписами Цивільного процесуального кодексу встановлення таких фактів належить до компетенції місцевих загальних судів.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, суд звертає увагу на те, що порушення правил предметної підсудності є підставою для висновку про розгляд справи неповноважним складом суду, що у відповідності до пункту 1 частини третьої статті 317 КАС України обумовлює скасування судового рішення судом апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З врахуванням вимог частини 1 статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд роз'яснює позивачу, що з урахування оновленої практики Верховного Суду, вона може звернутись з вказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду з урахуванням встановлених Цивільним процесуальним кодексом України правил територіальної підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності з ч.2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Приписами п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується копією квитанції №26-11012/ від 02.11.2018 року.

На підставі вищезазначеного, враховуючи висновок щодо необхідності закриття провадження у справі, суд вирішує повернути ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір за подання адміністративного позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2-11, 19, 238, 241, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/5983/18 за позовом ОСОБА_3 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз'яснити позивачу, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) згідно квитанції від 02.11.2018 року № 26-11012/1.

Роз'яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 295 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256, 294, 295 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний суддею 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.