Справа № 607/1433/19
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2019 Справа №607/1433/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2,

до: ОСОБА_3 патрульної поліції в Тернопільській області ДПП

про: визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою поліцейського роти №1, батальйону УПП в Тернопільській області від 03.01.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_2 03 січня 2019 року о 19 год. 20 хв. в м. Тернополі на автодорозі М 12 «Стрий Знамянка» 153 км керував автомобілем марки «OPEL Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 22 січня 2019 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ч.5 ст.262 КАС України).

Від представника відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, оскільки з відеозапису долученого до відзиву вбачається, що ОСОБА_2 було розяснено поліцейським причину зупинку після чого на підставі п.2.4 «а»ПДР України поліцейський висловив вимогу предявити для перевірки документи зазначені в п.2.1 «а» на, що ОСОБА_2 категорично відмовився, за що на останнього було винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 637346, громадянин ОСОБА_2 03 січня 2019 року о 19 год. 20 хв. в м. Тернополі на автодорозі М 12 «Стрий Знамянка» 153 км керував автомобілем марки «OPEL Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 637346 від 03.01.2019 року, винесеної поліцейським роти №1, батальйону УПП в Тернопільській області, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Так, п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В свою чергу, диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, тощо.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, представником УПП в Тернопільській області ДПП було надано суду диск з відеозаписом, здійсненим нагрудною камерою поліцейського.

На дослідженому відеозаписі зафіксовані факти, де працівник поліції пропонує особі ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння а також просить предявити документи на право керування транспортними засобами, тобто зафіксований розгляд справи за ознаками ч.1ст.130 КУпАП, а не ч.1 ст.126 КУпАП. Із цих же відеозаписів, вбачається, що громадянин ОСОБА_2 на час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, знаходиться на передньому пасажирському сидінні автомобіля, як про це у своїх поясненнях вказує останній, а за кермом цього ж автомобіля перебуває інша особа, тобто факту керування транспортним засобом «OPEL Combo» самим позивачем, відеозаписи не містять. Відтак посилання представника відповідача у відзиві на те, що постанова була складена правомірно та на те, що позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності, без надання належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення, не можуть бути достатніми доказами на підставі яких можливо дійти висновку про правомірність оскаржуваних дій субєкта владних повноважень.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, об'єктивна сторона правопорушення ч.1 ст.126 КУпАП - це формальний склад керування транспортними засобами особами, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_2 є наявність діяння, тобто, саме факт керування транспортним засобом водієм. В свою чергу суб'єктивна сторона правопорушення є вина у формі прямого умислу. Суб'єктами правопорушень, є особи, які здійснюють керування транспортними засобами.

На думку суду субєктом владних повноважень в даному випадку факту керування ОСОБА_2 не доведено а інших доказів які б вказували на порушення ним п.2.1. «а» ПДР України відповідачем суду надано не було. Відтак, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Таким чином, судом не може бути надано правової оцінки зазначеним у постанові обставинам справи, оскільки така оцінка без підтверджуючих доказів вчинення адміністративного правопорушення може призвести до неправильного висновку про наявність в діях позивача порушень вказаних у постанові.

Виходячи із наведеного, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних правопорушень. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є необгрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, адже за принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним, а тому постанову серії НК №637346 від 03.01.2019 року слід визнати незаконною та скасувати.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, ст.122, 126, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 262, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 Віктороаича (вул. Шевченка, 28, смт.В.Бірки, Тернопільського району) до ОСОБА_3 патрульної поліції в Тернопільській області(вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №637346 від 03.01.2019 року - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №637346 від 03.01.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_4