Справа № 540/2465/18
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2465/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 14 ОМБ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 14 ОМБ (далі - відповідач-2), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовної заяви від 17.12.2018 р., просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Міністерства оборони України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у неналежному розмірі та зобов`язати відповідача провести розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до всього періоду військової служби в сумі 10586,43 грн.; визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у неналежному розмірі; зобов`язати відповідачів провести розрахунок належних позивачу коштів за 2016 рік з врахуванням змін розмірів грошового забезпечення військовослужбовців у 2016 році, визначених наказом Міністерства оборони України від 27.01.2016 р. № 44; зобов`язати Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в рахунок відшкодування грошової компенсації за не отримане ним речове майно; зобов`язати Міністерство оборони України провести розрахунок на користь ОСОБА_1 , а саме моральну шкоду в розмірі 2000 грн.; зобов`язати Міністерство оборони України провести розрахунок на користь позивача за не отримане речове майно при звільненні у 2016 році.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.01.2015 р. був призваний у Збройні Сили України за призовом на особливий період до Військової частини НОМЕР_2 -польова пошта, а згідно наказу командира військової частини від 30.04.2016 р. № 92 звільнений у запас за п."є" ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". При звільненні одноразова грошова допомога не була виплачена в повному обсязі. Так, згідно відомостей в картці за 2016 рік за квітень 2016 року було нараховано до виплати 25561,39 грн., але в квітні 2016 року на розрахунковий рахунок на його картку ПриватБанку надійшли лише 10586,43 грн. Вказує на те, що відповідачем спричинено моральну шкоду у розмірі 2000 грн., яка виявилася у моральних та психічних стражданнях та відсутності засобів для існування.

Ухвалою від 05.12.2018 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 18.12.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 16.01.2019 р. на 13:00 год.

Протокольною ухвалою від 16.01.2019 р. відкладено розгляд справи на 06.02.2019 р. на 11:00 год.

30.01.2019 р. від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 . Відзив обґрунтовано тим, що за квітень 2016 року ОСОБА_1 нараховано до виплати 25561,39 грн. В подальшому на картковий рахунок ПАТ "Приватбанк", який відкрито на ім`я позивача були перераховані вказані кошти, а саме: 06.04.2016 р. - 2544,83 грн. (винагорода за безпосередню участь в АТО), 18.04.2016 р. - 6757,01 грн. (грошове забезпечення за березень 2016 року), 21.04.2016 р. - 4473,13 грн. (грошова допомога на оздоровлення за 2016 рік), 26.04.2016 р. - 1200 грн. (винагорода за безпосередню участь в АТО), 02.05.2016 р. - 10186,42 грн. (грошове забезпечення за квітень 2016 року, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за 2016 рік, вихідна допомога при звільненні) та 400 грн. стягнутих аліментів. Вважає, що позивачу виплачено всю суму грошового забезпечення, а тому дії відповідача-2 відповідають вимогам законодавства України.

01.02.2019 р. до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вважає позов необґрунтованим, так як всі нараховані кошти в розмірі 25561,30 грн. перераховані на картковий рахунок ПАТ "Приватбанк", який відкрито на ім`я позивача.

Протокольною ухвалою від 06.02.2019 р. оголошено перерву до 18.02.2019 р. до 11:00 год.

Ухвалою від 18.02.2019 р. повернуто позивачу заяву про уточнення позовних вимог, яка надійшла до суду 08.02.2019 р.

Ухвалою від 18.02.2019 р. закрито провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в рахунок відшкодування грошової компенсації за не отримане ним речове майно, зобов`язання Міністерства оборони України провести розрахунок на користь позивача за не отримане речове майно при звільненні у 2016 році.

Таким чином предметом позовних вимог ОСОБА_1 в даній справі є:
- визнання протиправними дій (бездіяльність) Міністерства оборони України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у неналежному розмірі та зобов`язати відповідача провести розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до всього періоду військової служби в сумі 10586,43 грн.;

- визнання протиправними дій (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у неналежному розмірі;

- зобов`язання відповідачів провести розрахунок належних позивачу коштів за 2016 рік з врахуванням змін розмірів грошового забезпечення військовослужбовців у 2016 році, визначених наказом Міністерства оборони України від 27.01.2016 р. № 44;

- зобов`язання Міністерства оборони України провести розрахунок на користь ОСОБА_1 , а саме моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Позивач, представник позивача, представник відповідача-2 у судове засідання, призначене на 18.02.2019 р., не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

18.02.2019 р. від представника відповідача-1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Приписами ч.3 ст.194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 ОСОБА_1 призвано у Збройні Сили України за призовом під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_2 , де почав проходити військову службу в зоні АТО.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2016 р. № 92 позивача звільнено з військової служби у запас за пп."є" п.1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 30.04.2016 р. виключено зі списків особового складу і з усіх видів забезпечення.

Вказаним наказом встановлено виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 % від окладу грошового забезпечення за період з 01 квітня по 30 квітня 2016 року включно; щомісячну додаткову винагороду у розмірі 60 % від грошового забезпечення за період з 01 квітня по 30 квітня 2016 року включно; одноразову грошову допомогу в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460; премію у розмірі 630 % від посадового окладу за період з 01 по 30 квітня 2016 року включно; грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2016 рік за 5 діб.

Вважаючи, що відповідачами порушено його права, а саме при звільненні у 2016 році одноразова грошова допомога сплачена не у повному обсязі (лише 14974,97 грн. з належних 25561,39 грн.), ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011, в редакції, станом на день звільнення позивача зі служби) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-4 статті 9 Закону № 2011 визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день демобілізації таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, визначаються Кабінетом Міністрів України (абз.7 ч.2 ст.15 Закону № 2011).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 р. № 460 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, згідно з п.1 якого військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією та звільняються із служби після прийняття рішення про демобілізацію (крім військовослужбовців строкової військової служби) (далі - військовослужбовці), виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією та звільняються із служби після прийняття рішення про демобілізацію, має бути виплачена у визначеному законодавством розмірі на день демобілізації, тобто на день винесення наказу про звільнення.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч.2 ст.9 КАС України).

Як вбачається з позовної заяви від 03.12.2018 р. та уточненої позовної заяви від 17.12.2018 р., ОСОБА_1 фактично не оскаржує правильність нарахування йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25561,39 грн. та її складові, а стверджує про неперерахування відповідачами вказаних коштів у повному обсязі.

Відповідно до відомостей зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії тощо) за період з 01.04.2016 р. - 06.05.2016 р., які надано ПАТ "КБ "Приватбанк", ОСОБА_1 перераховано кошти, у розмірі 25161,39 грн., а саме: 06.04.2016 р. - 2544,83 грн., 18.04.2016 р. - 6757,01 грн., 21.04.2016 р. - 4473,13 грн., 26.04.2016 р. - 1200 грн., 02.05.2016 р. - 10186,42 грн. (аєс.138-144).

При цьому, 400 грн. з грошового забезпечення ОСОБА_1 за квітень 2016 року було утримано на підставі виконавчих документів в якості аліментів.

Суд зазначає, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні здійснено відповідачем-2 до звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу від 30.04.2016 р. № 44-к, однак у зв`язку з тим, що 01.05.2016 р. - вихідний день, то зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 в ПАТ "КБ "Приватбанк" відбулось в понеділок 02.05.2016 р.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем-2 повністю перераховано на рахунок позивача кошти в розмірі 10186,42 грн. з вирахуванням 400 грн. (аліменти), що в загальній сумі становить 10586,42 грн. Вказані кошти виплачені позивачу у повному обсязі.

Таким чином одноразова грошова допомога при звільненні у повному розмірі нарахування виплачена позивачу, а тому жодних порушень при виплаті відповідачами не допущено.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в загальній сумі 25561,39 грн., а відтак вимога щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (03168, м.Київ-168, пр-т Повітрофлотський, 6, ) Військової частини НОМЕР_1 14 ОМБ ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 106030000