Справа № 486/1381/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 486/1381/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Сугак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення штрафу,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області) звернулось до суду першої інстанції з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Відділ ДВС у Миколаївській області), в якому просило:

- скасувати постанову ВП №56597284 від 03.09.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки причиною його невиконання стало відсутність коштів, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у задоволенні позову ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Пенсійний орган не виконав судове рішення у справі №486/1491/17, в частині виплати перерахованої пенсіонеру пенсії, державний виконавець дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

На адресу суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга ГУ ПФУ в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що постанова про накладення на боржника штрафу приймається у разі невиконання такого рішення суду без поважних причин. Вважає, що рішення суду про виплату перерахованої ОСОБА_2 пенсії виконано ГУ ПФУ в Миколаївській області у межах виділених бюджетних асигнувань.

Також в апеляційній скарзі Пенсійний фонд посилається на рішення Верховного Суду, в яких останній висловив свою позицію щодо застосування положень постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, а також випадків, в яких невиконання боржником судового рішення не може вважатися невиконання судового рішення без поважних причин.

У відзиві на апеляційну скаргу, Відділ ДВС у Миколаївській області зазначив, що посилання Пенсійного органу на постанову КМУ від 21.02.2018 року №103 є безпідставними, оскільки виконання судового рішення здійснюється у примусовому порядку на підставі Закону України «Про виконавче провадження», що має вищу юридичну силу. Вважає, що посилання боржника на рішення Верховного Суду не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки вони позбавляють стягувача і державного виконавця будь-яких механізмів впливу на божника.

Також зазначив, що накладення на боржника штрафу спонукає останнього до вчинення дій по найскорішому виконанню судового рішення, а тому є ефективним способом захисту стягувача. Водночас, невжиття таких заходів може призвести до не виконання суб'єктом владних повноважень судового рішення роками, що суперечить конституційному принципу обов'язковості судового рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Представник Відділу ДВС у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.02.2018 року у справі №486/1491/17, що набрало законної сили, суд зобов'язав ГУ ПФУ в провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за №988 від 11 листопада 2015 року, на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області від 05 травня 2017 року, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням виплачених сум. (а.с.5-7).

27 березня 2018 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №486/1491/17.

13 червня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Носовою О.Г. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56597284.

Пунктом 2 вказаної постанови, боржнику запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.10).

Листом від 09.07.2018 року за №5261/08, ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило державного виконавця про перерахунок ОСОБА_2 пенсії.

Щодо проведення виплати перерахованої пенсії зазначив, що оскільки резолютивна частина судового рішення не містить обов'язку з виплати пенсії одноразовим платежем, остання буде проводитись поступово, у зв'язку з чим просив закінчити виконавче провадження (а.с.11).

03 вересня 2018 року виконавцем прийнято постанову ВП №56597284, якою на ГУ ПФУ в Миколаївській області накладено штраф у розмірі 5 100 грн. у зв'язку з невиконанням рішення суду (а.с.4).

Не погоджуючись з такою постановою, ГУ ПФУ в Миколаївській області звернулось до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404-VIII, визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частина 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів у строки, визначені Законом.

При цьому, з'ясування обставин, що свідчать про не виконання без поважних причин судового рішення, ініціює державного виконавця вжити заходи впливу на боржника, у томі числі шляхом накладення штрафу, повідомлення компетентного органу про вчинення кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, виключенням для невиконання рішення суду є наявність поважних причин, що об'єктивно перешкоджають боржнику вчинити дії у спосіб визначений судом, а, отже, доведеність цих обставин покладається на особу, яка має вчинити відповідні дії на виконання судового акту.

Як вбачається зі змісту листів ГУ ПФУ в Миколаївській області, причиною невиконання судового рішення в частині виплати перерахованої ОСОБА_2 пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, стало посилання Пенсійного органу на відсутність в резолютивній частині судового рішення обов'язку відповідача виплатити перераховану пенсіонеру пенсію одноразовим платежем.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі якщо стороні виконавчого провадження не зрозуміла резолютивна частина рішення суду, він має можливість звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Враховуючи, що Пенсійний орган не звертався до суду з відповідною заявою, судова колегія вважає, що постанова ВП №56597284 від 03.09.2018 року про накладення штрафу за невиконання судового рішення прийнята державним виконавцем обґрунтовано у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання позивача в апеляційній скарзі на відсутність коштів для проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Крім того, судова колегія враховує рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, в якому він дійшов висновку, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також, судова колегія не враховує рішення Верховного Суду, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, оскільки вони прийняті у справах щодо іншого кола осіб та предмету спору.

Водночас, викладена судом апеляційної інстанції позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у рішеннях № 821/1134/18 від 23 листопада 2018 року, №811/1249/18 від 06 грудня 2018 року, №758/9776/17 від 04 жовтня 2018 року.

Інших обставин, що обґрунтовано впливають на виконання судового рішення, ГУ ПФУ в Миколаївській області не навело як державному виконавцю так і суду.

У рішеннях ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року по справі "Brumarescu v. Romania" та від 24 липня 2003 року по справі "Рябих проти Росії" судом зазначено, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Враховуючи, що накладення штрафу відбулось за обґрунтованих підстав та у відповідності до чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування рішення відповідача.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Статтею 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 4 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, у випадках передбачених ч.5 ст.328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 21.02.2019 року.