Справа № 0840/4076/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 лютого 2019 року о/об 15 год. 52 хв.Справа № 0840/4076/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11 )

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська 11г, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1

(діє на підставі довіреності № 18-155 від 20.12.2018 року)

від відповідача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності №15084/9/28-10-10-18 від 27.12.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (далі - позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09 липня 2018 року, згідно з яким Акціонерному товариству Запорізький завод феросплавів зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2018 року на суму 272 402 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 136 201 грн., винесене Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі висновків Акту перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче судове засідання призначено на 24 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено за клопотанням сторін, з метою надання часу для примирення до 27 листопада 2018 року.

Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року поновлено провадження у справі.

27 листопада 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 12 грудня 2018 року.

Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року провадження у справі зупинено за клопотанням сторін, з метою надання часу для примирення до 22 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 22 січня 2019 року поновлено провадження у справі.

22 січня 2019 року в підготовчому судовому засіданні протокольною ухвалою суду, за письмовими згодами всіх учасників справи, призначено справу до судового розгляду по суті на 22 січня 2019 року після закриття підготовчого провадження.

Разом з тим, у розгляді справи по суті судом оголошено перерву до 06 лютого 2019 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 06 лютого 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що висновки Акту перевірки про порушення AT «ЗФЗ» вимог статтей 198, 200 ПК України, а також вимог підпункту 1 пункту 4 Розділу V Порядку заповнення звітності з ПДВ, який затверджено Наказом Мінфіну № 21, при веденні податкового обліку та декларуванні бюджетного відшкодування з ПДВ за господарськими операціями з контрагентами: TOB «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (), TOB «АГАРТА ЛТД» (), TOB «KДMET ДНІПРО» (), TOB «ЛЕБТРАНСГРУПП» (), TOB «ПРОМПОСТАЧ- ЛЮКС» (), TOB «ДНЕКО» (),, є помилковими, необґрунтованими та незаконними. Таким чином вважає прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09 липня 2018 року підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів адміністративний позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх.№33875 від 24 жовтня 2018 року), відповідно до якого зазначено, що надані до перевірки AT «ЗФЗ» первинні документи по взаємовідносинам з TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» (), TOB «Днеко» () не є достатніми доказами фактичного виконання робіт та поставки товарів, господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими схемами оформлення нереальних господарських операцій між TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» (), TOB «Днеко» ()та AT «ЗФЗ», виключає правомірність їх відображення у податковому обліку AT «ЗФЗ». Вказує на те, що AT «ЗФЗ» безпідставно віднесено суму ПДВ по вищенаведеним контрагентам до податкового кредиту березня 2018 року, а позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09 липня 2018 року № є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Так, у період з 05 червня 2018 року по 23 червня 2018 року податковим органом проведено документальну позапланову перевірку Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів».

За результатами перевірки податковим органом складено Акт перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки. Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» з питань, що стали предметом заперечень підприємства, а саме: дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з постачальниками TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» (), TOB «Днеко» () за період березень 2018 року».

Висновками акту перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року вказано, що позивачем порушено: абзац «а» пункту 198.1, пункт 198.2, пункт 198.3, пункт 198.6, статті 198, пункт 200.1, абзац «б» пункту 200.4, статті 200 ПК України, підпункт 1. Пункту 4 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з ПДВ» в результаті чого Акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за березень 2018 року на суму 272 402 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунках у банку податкової декларації з ПДВ за березень 2018 року на суму 272 402 грн.

Позивач не погодившись з висновками викладеними в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року подав до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби заперечення.

За результатами розгляду заперечень, податковим органом у відповіді №29451/10/28-10-47-06 від 11 липня 2018 року що висновки Акту перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року є правомірні та обґрунтовані.

09 липня 2018 року податковим органом стосовно Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму завищення бюджетного відшкодування за березень 2018 року у розмірі 272 402,00 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 136 201,00 грн.

Не погоджуючись з таким податковим повідомлення-рішенням позивач надіслав до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби скаргу вих.№12/236 від 17 липня 2018 року.

За результатами розгляду скарги, податковим органом рішенням №29976/6/77-99-11-01-02-25 від 14 вересня 2018 року скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника (підпункт 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, суд звертає увагу, що Податковим кодексом України імперативно встановлено, що податкова накладна є достатнім документом, на підставі якого у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

За визначенням підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання товарів це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Так відповідно до матеріалів адміністративної справи позивач мав взаємовідносини з TOB «Магістраль - Юг» (). Стосовно господарських взаємовідносин позивача та TOB «Магістраль - Юг», судом досліджено наступне.

AT «ЗФЗ» у березні 2018 року мало господарські взаємовідносини із підприємством TOB «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (код 31096185), яке виконало роботи з капітального ремонту дизеля 6ЧН 21/21, що входить до складу тепловозу ТГМ46 584, який в свою чергу використовується AT «ЗФЗ» для виконання маневрової роботи на території підприємства в процесі здійснення господарської діяльності.

Судом досліджено договір підряду № 733 від 28 вересня 2018 року, згідно з умов якого TOB «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» як виконавець (підрядник), взяло на себе зобов'язання виконати роботи з капітального ремонту дизеля 6ЧН 21/21, що входить до складу тепловозу ТГМ46 584, який перебуває на балансі AT «ЗФЗ» та використовується в основній господарській діяльності товариства, а AT «ЗФЗ» зобов'язалося прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов укладеного договору.

Згідно умов договору №733 від 28 вересня 2017 року підрядник виконує ремонт устаткування на своїх промислових площах з використанням власних матеріалів, вартість яких входить у вартість робіт.

У березні 2018 року TOB «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» виконало роботи на суму 791 666,7 грн. без ПДВ, сума ПДВ у вартості робіт склала 158 333,33 грн.

Судом також надано оцінку первинним документам складеним за результатами господарської діяльності позивача та TOB «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ»: Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000027 за березень 2018 року на суму 950000,00 грн., у тому числі ПДВ 158333,33 грн., тобто факт виконання робіт сторони договірних відносин підтвердили належним чином оформленим актом приймання-передачі виконаних робіт.

За фактом виконання робіт, в момент виникнення податкових зобов'язань TOB «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» зареєструвало в ЄРПН та надало AT «ЗФЗ» податкову накладну № 27 від 23 березня 2018 року, якою підтверджено сплату в ціні робіт ПДВ в сумі 158 333,33 грн.

Таким чином, доводи відповідача викладені в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року спростовуються дослідженими первинними документами в судовому засіданні.

Так відповідно до матеріалів адміністративної справи що позивач мав взаємовідносини з TOB «Агарта ЛТД» (). Стосовно господарських взаємовідносин позивача та TOB «Агарта ЛТД» (), судом досліджено наступне.

AT «ЗФЗ» у березні 2018 року мало господарські взаємовідносини із підприємством TOB «Агарта ЛТД» (). Згідно з умовами договору AT «ЗФЗ» в березні 2018 року сплачено передоплату в розмірі 250 000 грн з ПДВ. Роботи в березні 2018 року TOB «АГАРТА ЛТД» не виконувались.

В момент виникнення податкових зобов'язань TOB «АГАРТА ЛТД» склало та надало AT «ЗФЗ» податкову накладну, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1 від 19 березня 2018 року на суму ПДВ 41666,67грн. дата реєстрації 13 квітня 2018 року.

Судом досліджено рахунок на оплату, виписку банку, платіжне доручення, договір підряду № 207 від 31 січня 2018 року, який укладений між AT «ЗФЗ» та TOB «АГАРТА ЛТД», згідно з умовами якого TOB «АГАРТА ЛТД» як виконавець (підрядник), взяло на себе зобов'язання виконати роботи з перероблення (збагачення) нікелевмісного королька фракції 0-25мм, а AT «ЗФЗ» зобов'язалося прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов укладеного договору.

Таким чином, доводи відповідача викладені в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року стосовно взаємовідносин AT «ЗФЗ» та TOB «АГАРТА ЛТД», спростовуються дослідженими первинними документами в судовому засіданні.

Так відповідно до матеріалів адміністративної справи що позивач мав взаємовідносини з TOB «Камет Дніпро» (). Стосовно господарських взаємовідносин позивача та TOB «Камет Дніпро» (), судом досліджено та встановлено наступне.

AT «ЗФЗ» у березні 2018 року мало господарські взаємовідносини із підприємством TOB «Камет Дніпро» (), яке здійснило постачання на адресу AT «ЗФЗ» товару - автозчеплення СА-3 у кількості 10 штук автомобільним транспортом. Вказаний товар був необхідний AT «ЗФЗ» для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що між AT «ЗФЗ» та TOB «Камет Дніпро» () укладено договір поставки № 590 від 15 липня 2016 року, згідно з умовами якого TOB «Камет Дніпро» (), як постачальник взяло на себе зобов'язання поставити та передати у власність AT «ЗФЗ» товар - автозчеплення СА-3, а AT «ЗФЗ» зобов'язалося прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов укладеного договору.

У березні 2018 року TOB «Камет Дніпро» () здійснило поставку на адресу AT «ЗФЗ» товару, автозчеплення СА-3 у кількості 10 штук за ціною 11 800 грн. за штуку. Поставка здійснювалася автомобільним транспортом, що підтверджується товаро-транспортними накладними.

Сторонами договору було підписано Акти приймання-передачі товару, також постачальник надав видаткову накладну. Отриманий товар було оприбутковано на склад підприємства.

AT «ЗФЗ» оплатило товар та сплатило ПДВ у його вартості, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

За фактом поставки товару, в момент виникнення податкових зобов'язань TOB «Камет Дніпро» () зареєструвало в ЄРПН та надало AT «ЗФЗ» податкову накладну № 1 від 01 березня 2018 року, якою підтверджено сплату ПДВ в ціні товару в сумі 26 000 грн.

Таким чином, доводи відповідача викладені в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року стосовно взаємовідносин AT «ЗФЗ» та TOB «Камет Дніпро» (), спростовуються дослідженими первинними документами в судовому засіданні.

Так відповідно до матеріалів адміністративної справи що позивач мав взаємовідносини з TOB «Лебтрансгрупп» (). Стосовно господарських взаємовідносин позивача та TOB «Лебтрансгрупп» (), судом досліджено наступне.

AT «ЗФЗ» у березні 2018 року мало господарські взаємовідносини із підприємством TOB «ЛЕБТРАНСГРУПП» (код 38403513), яке здійснило постачання на адресу AT «ЗФЗ» товару - вкладиш кришки шатуна, електростартер, зірочка відкачувального насосу, прокладки, втулки в асортименті, який в свою чергу необхідний AT «ЗФЗ» для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що між AT «ЗФЗ» та TOB «ЛЕБТРАНСГРУПП» укладено договір поставки № 104 від 19 січня 2018 року, згідно з умовами якого TOB «ЛЕБТРАНСГРУПП» як постачальник взяло на себе зобов'язання поставити та передати у власність AT «ЗФЗ» товар - запчастини в асортименті, а AT «ЗФЗ» зобов'язалося прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов укладеного договору.

У березні 2018 року TOB «ЛЕБТРАНСГРУПП» здійснило поставку на адресу AT «ЗФЗ» товару - запчастин в асортименті. Поставка здійснювалася автомобільним транспортом, що підтверджується товаро-транспортною накладною.

За фактом поставки товару, в момент виникнення податкових зобов'язань ТОВ «ЛЕБТРАНСГРУПП» зареєструвало в ЄРПН та надало АТ «ЗФЗ» податкову накладну № 6 від 15 березня 2018 року, якою підтверджено сплату ПДВ в ціні товару в сумі 22 539,44 грн.

Таким чином, доводи відповідача викладені в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року стосовно взаємовідносин AT «ЗФЗ» та TOB «Лебтрансгрупп» (), спростовуються дослідженими первинними документами в судовому засіданні.

Так відповідно до матеріалів адміністративної справи що позивач мав взаємовідносини з TOB «Промпостач-Люкс» (). Стосовно господарських взаємовідносин позивача та TOB «Промпостач-Люкс» (), судом досліджено та встановлено наступне.

AT «ЗФЗ» у березні 2018 року мало господарські взаємовідносини із підприємством TOB «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» (код 38866371), яке здійснило постачання на адресу AT «ЗФЗ» товару - кран роз'єднувальний, запобіжник замку, плита упорна, колодка локомотивна чавунна в асортименті, який в свою чергу був необхідний AT «ЗФЗ» для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що на виконання умов поставки між AT «ЗФЗ» та TOB «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» укладено договір поставки № 534 від 26 червня 2017 року, згідно з умовами якого TOB «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» як постачальник взяло на себе зобов'язання поставити та передати у власність AT «ЗФЗ» товар - запчастини в асортименті, а AT «ЗФЗ» зобов'язалося прийняти та оплатити вказаний, товар відповідно до умов укладеного договору.

У березні 2018 року TOB «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» здійснило поставку на адресу AT «ЗФЗ» товару - кран роз'єднувальний, запобіжник замку, плита упорна, колодка локомотивна чавунна в асортименті. Поставка здійснювалася автомобільним транспортом, що підтверджується товаро-транспортною накладною.

Постачальник надав видаткову накладну. Отриманий товар було оприбутковано на склад підприємства.

За фактом поставки товару, в момент виникнення податкових зобов'язань TOB «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» зареєструвало в ЄРПН та надало AT «ЗФЗ» податкові накладні № 6 від 06 березня 2018 року та № 11 від 23 березня 2018 року, якими підтверджено сплату ПДВ в ціні поставленого товару в сумі 19 767,62 грн.

Таким чином доводи відповідача викладені в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року стосовно взаємовідносин AT «ЗФЗ» та TOB «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС», спростовуються дослідженими первинними документами в судовому засіданні.

Так відповідно до матеріалів адміністративної справи що позивач мав взаємовідносини з TOB «Днеко» (). Стосовно господарських взаємовідносин позивача та TOB «Днеко» (), судом досліджено наступне.

AT «ЗФЗ» у березні 2018 року мало господарські взаємовідносини із підприємством TOB «ДНЕКО» (код 39686112), яке здійснило постачання на адресу AT «ЗФЗ» товару - клема колійна ПКЛ, накладки, підкладки в асортименті, який в свою чергу був необхідний AT «ЗФЗ» для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що на виконання умов поставки між AT «ЗФЗ» та TOB «ДНЕКО» було укладено договір поставки № 17 від 03 січня 2018 року, згідно з умовами якого TOB «ДНЕКО» як постачальник взяло на себе зобов'язання поставити та передати у власність AT «ЗФЗ» товар промислово-технічного призначення в асортименті, а AT «ЗФЗ» зобов'язалося прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов укладеного договору.

У березні 2018 року TOB «ДНЕКО» здійснило поставку на адресу AT «ЗФЗ» товару - клема колійна ПКЛ, накладки, підкладки в асортименті. Поставка здійснювалася автомобільним транспортом, що підтверджується товаро-транспортною накладною, також постачальник надав видаткові накладні. Отриманий товар було оприбутковано на склад підприємства.

За фактом поставки товару, в момент виникнення податкових зобов'язань TOB «ДНЕКО» зареєструвало в ЄРПН та надало AT «ЗФЗ» податкові накладні № 72 та № 73 від 23 березня 2018 року, якими підтверджено сплату ПДВ в ціні поставленого товару в сумі 4 095,23 грн.

Таким чином доводи відповідача викладені в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року стосовно взаємовідносин AT «ЗФЗ» та TOB «ДНЕКО», спростовуються дослідженими первинними документами в судовому засіданні.

Постачанням товарів також вважаються:

а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;

б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;

в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов'язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню);

г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення;

д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника;

е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Судом в судовому засіданні досліджено первинні документам які надані позивачем по взаємовідносинам з TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» (), TOB «Днеко» () за період березень 2018 року.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом встановлено, що здійснення господарських операцій з контрагентами позивача які досліджувалися в Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року, мали місце, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні первинними документами, а саме: договорами, додатковими угодами до договорів, рахунками-фактури, прибутковими ордерами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, податковими накладними, тощо.

Відповідно до статті 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно з статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Досліджені судом докази доводять наявність змін в активах позивача під час вчинення господарських операцій з його контрагентом у спірний період.

Як зазначено у частини 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Надані позивачем до суду докази, документи у сукупності підтверджують фактичне виконання

Як з'ясовано судом, позивач веде облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань.

Отже, досліджені судом первинні документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків підтверджують здійснення господарських операцій позивача з TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» (), TOB «Днеко» ().

Тобто, документально підтверджено формування Акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» ().

При цьому, як вбачається зі змісту акту перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим суд вважає, що позивачем як до перевірки та і при судовому розгляді справи надані докази, які в своїй сукупності підтверджують реальне вчинення господарських операцій, що в свою чергу підтверджує правомірність формування податкового кредиту за такими операціями.

Будь-які порушення щодо форми та змісту первинних документів, які підтверджують фактичне вчинення господарських операцій з постачання товару між позивачем та TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» () в акті перевірки відсутні, зокрема будь-яких зауважень щодо оформлення податкових накладних акт перевірки не містить. Не містяться в акті перевірки й зауваження щодо оплати товару.

Як встановлено із матеріалів справи, господарські правовідносини з TOB «Магістраль - Юг» (), TOB «Агарта ЛТД» (), TOB «Камет Дніпро» (), TOB «Лебтрансгрупп» (), TOB «Промпостач-Люкс» () оформлені позивачем належним чином, а фактичне здійснення операцій з постачання послуг та товарів/послуг підтверджується належними первинними документами та документами податкової звітності.

Отже на підставі вищезазначеного, Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів мало належним чином оформлені податкові накладні, які одержані від такого постачальника, та інші первинні документи, що підтверджують факт наявності господарських відносин між підприємствами.

В ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб платника податків та наявності рішення суду про визнання правочинів недійсними.

Вказані ж в Акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 201.10 статті 201 ПК України імперативно встановлено, що податкова накладна є достатнім документом, на підставі якого у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача податкових накладних, документів на (про) оплату придбаного товару, приймаючи до уваги, що зазначені документи не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку їх оформлення вимогам Податкового кодексу України акт перевірки не містить, Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів цілком правомірно включило суми до витрат які враховуються для визначення обєкта оподаткування та податку на додану вартість по придбаним товарам/послугам до складу податкового кредиту, оскільки його право на податковий кредит та витрати підтверджується єдиними і належними, з точки зору діючого законодавства, доказами.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, висновки фахівців відповідача, викладені у Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року, - є припущеннями, не доведеними належними засобами доказування, а податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09 липня 2018 року, прийняте податковим органом відносно Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, є протиправним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини встановлені у Акті перевірки № 65/28-10-47-06/00186542 від 03 липня 2018 року, докази позивача не спростовані, тому з огляду на викладене, суд вважає, що висновки податкового органу- є помилковими та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09 липня 2018 року, у звязку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до часини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11 ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська 11г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09 липня 2018 року.

Присудити на користь Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11 ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська 11г, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 6129 грн. 04 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18 лютого 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов