Справа № 814/1888/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року

Київ

справа №814/1888/16

адміністративне провадження №К/9901/36979/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 (суддя - Біоносенко В.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 (головуючий суддя - Потапчук В.О., судді: Шеметенко Л.П., Семенюк Г.В.) у справі №814/1888/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості, карток відмови, повернення з бюджету податку на додану вартість та ввізного мита,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулося до адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №50401000/2016/00009/2 від 02.08.2016, №504010000/2016/000010/2 від 03.08.2016, №504010000/2016/000011/2 від 08.08.2016, №504010000/2016/000012/2 від 10.08.2016, №504010000/2016/000013/2 від 11.08.2016, №504010000/2016/000014/2 від 11.08.2016, №504010000/2016/000015/2 від 12.08.2016 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2016/0030 від 02.08.2016, №504010000/2016/0031 від 03.08.2016, №504010000/2016/0032 від 08.08.2016, №504010000/2016/0033 від 10.08.2016, №504010000/2016/0034 від 11.08.2016, №504010000/2016/0035 від 11.08.2016, №504010000/2016/0036 від 12.08.2016, а також зобов'язання відповідача прийняти і подати для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області висновок про повернення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» надмірно сплачених податку на додану вартість в сумі 1925504,88грн. та ввізного мита в сумі 501908,86грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приймаючи спірні рішення та картки відмови, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної за ціною контракту митної вартості товарів, а також необґрунтовано застосував другорядний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору. В частині позовних вимог про зобов'язання митного органу надати органу казначейства висновок про повернення надміру сплачених сум митних платежів посилається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 12.04.2016 №813/7851/13-а.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування спірних рішень відповідача, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності митним органом складу правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, а відтак, протиправності винесених спірних актів індивідуальної дії.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача прийняти і подати для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області висновок про повернення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачених податку на додану вартість та ввізного мита, суди виходили з передчасності їх заявлення до набрання законної сили судовим рішенням про скасування рішення про коригування митної вартості.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову, Миколаївська митниця Державної фіскальної служби звернулася з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі №814/1888/16, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.08.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Миколаївської митниці Державної фіскальної служби.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, положень статей 52, 54, 57, 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Доводи Миколаївської митниці Державної фіскальної служби зводяться до того, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального права, що стало причиною скасування правомірно прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови. Зокрема, відповідач зазначає про необґрунтованість позовних вимог в цій частині, у зв'язку з тим, що декларантом до митного оформлення не надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору, а надані документи містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, які, на думку митного органу, не дозволяють перевірити правильність складових митної вартості товару. Таким чином, у відповідача були всі законні підстави для коригування митної вартості ввезеного позивачем товару та визначення митної вартості такого товару за другорядним методом. Тому, прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» не скористалося своїм правом та не надало заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв'язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №814/1888/16 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Хохуляк В.В. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Бившева Л.І., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 15.02.2019 матеріали адміністративної справи №814/1888/16 прийняв до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду та призначив попередній розгляд даної справи на 19.02.2019.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» уклало контракт №RF/RD/01-16/15-517 з Акціонерним товариством «Единая торговая компанія» (г. Стелитамак, РФ) на поставку гідроксиду натрію сумарним обсягом близько (+/-) 48000 тон, на загальну орієнтовну суму 20000000 доларів США (+/-).

Відповідно до пункту 2.2 вказаного Контракту ціна за 1 тону товару розраховується за формулою середнє котирування FOB MED Low агентства ICIS за два місяця, що передували періоду відвантаження з 21 числа першого місяця до 20 числа другого місяця мінус 60 доларів США. Розрахована ціна зазначається в специфікації, що підписується кожного разу до 25 числа місяця, який передує відвантаженню.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» та Акціонерне товариство «Единая торговая компанія» 24.06.2016 підписали специфікацію №5 про визначення ціни на гідроксид натрію (сода каустична) на поставку 4000 +/- 5% тон у липні 2016 року - 267,50 доларів США.

У серпні 2016 року Акціонерне товариство «Единая торговая компанія» поставило на адресу позивача 4000 тон гідроксиду натрію на загальну суму 1070000,00 доларів США (267,00 доларів за тону). При цьому, відповідно до інвойсу №V-120 від 20.07.2016, №V-121 від 23.07.2016, №V-126 від 27.07.2016, №V-124 від 26.07.2016, №V-122 від 25.07.2016, №V-127 від 31.07.2016, №V-128 від 31.07.2016 в якості вантажовідправника зазначено Акціонерне товариство «Каустик» (РФ), що передбачено Контрактом.

Позивачем 02.08.2016, 03.08.2016, 08.08.2016, 10.08.2016, 11.08.2016 та 12.08.2016 до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби подано електронні митні декларації відповідно: №504010000/2016/001642 про оформлення 46,244 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 12370,27 доларів США, №504010000/2016/001650 про оформлення 452,839 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 121134,43 доларів США, №504010000/2016/001684 про оформлення 455,735 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 121909,11 доларів США, №504010000/2016/001693 про оформлення 260,689 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 69734,31 доларів США, №504010000/2016/001699 про оформлення 216,046 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 57792,31 доларів США, №504010000/2016/001703 про оформлення 336,744 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 90079,02 доларів США, №504010000/2016/0011713 про оформлення 167,999 тон соди каустичної, гідроксид натрію на суму 44939,73 доларів США, які надійшли від Акціонерного товариства «Каустик» (РФ).

Разом з деклараціями позивачем до митного оформлення надано: контракт №RF/RD/01-16/15-517 від 03.12.2015, специфікацію №5, інвойси №V-120 від 20.07.2016, №V-121 від 23.07.2016, №V-126 від 27.07.2016, №V-124 від 26.07.2016, №V-122 від 25.07.2016, №V-127 від 31.07.2016, №V-128 від 31.07.2016, накладні СГМС, копії митних декларацій країни відправлення, сертифікати походження товару.

Під час митного оформлення зазначеної партії товару Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» визначило його митну вартість відповідно до статті 58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 267,50 доларів США за тонну, на загальну суму 1070000,00 доларів США.

На етапі перевірки митної вартості, відповідач відмовив позивачу у визнанні митної вартості товарів за основним (першим) методом у зв'язку з тим, що подані декларантом документи не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (витрат на доставку товару до пункту призначення, страхування, документальне обґрунтування зниження ціни на 60 дол. США), не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, не надано договір (угоди) з третіми особами, бухгалтерську документацію щодо рівня ціни на соду каустичну, гідроксид натрію, в залежності від її якості.

Митний орган, вважаючи, що поданих документів недостатньо, запитав повідомленнями від 02.08.2016 №23943, від 03.08.2016 №23962, від 08.08.2016 №24033, від 10.08.2016 №24055, від 11.08.2016 №24068, від 11.08.2016 №24085 та від 12.08.2016 №24104 у позивача для підтвердження митної вартості додаткові документи, а саме: 1) бухгалтерську документацію - щодо оплати складових митної вартості (страхування); страховий поліс; щодо формування ціни товару з документальним обґрунтуванням ціни товару (зокрема, витрат на доставку товару до пункту призначення, страхування, зниження на 60 дол. США ,тощо); 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями; 3) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 4) додаткові документи відповідно до частини третьої та четвертої статті 53 Митного кодексу України.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» на вимогу митного органу додатково надано документи, що підтверджують заявлену вартість товару: інформацію біржових котирувань за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту від 27.05.2016, від 03.06.2016, від 10.06.2016, від 17.06.2016 та лист підтвердження ідентичності підпису керівника №277 від 23.12.2015, а також повідомив: 1) що копії митної декларації країни відправлення булі надані; 2) що попередня оплата товару не здійснювалась, оскільки відповідно до договору оплата здійснюється протягом 18 календарних днів з дня відвантаження товару; 3) позивач та Акціонерне товариство «Единая торговая компанія» не страхували товар, а відповідно до базису поставки СРТ жодна із сторін зовнішньоекономічної операції не мають зобов'язань з обов'язкового страхування, а витрати на транспортування до місця призначення включені у вартість товару; 4) договори на продаж товару з третіми особами Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» не укладались, оскільки підприємство є безпосереднім кінцевим споживачем товару; 5) формування ціни шляхом зменшення її на 60 дол. США є результатом комерційних переговорів і регламентується пунктом 2.2 Контракту.

Миколаївська митниця Державної фіскальної служби не взяла до уваги зазначені пояснення позивача та дійшла висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» не надано документи, які підтверджують митну вартість товару.

Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №50401000/2016/00009/2 від 02.08.2016, №504010000/2016/000010/2 від 03.08.2016, №504010000/2016/000011/2 від 08.08.2016, №504010000/2016/000012/2 від 10.08.2016, №504010000/2016/000013/2 від 11.08.2016, №504010000/2016/000014/2 від 11.08.2016, №504010000/2016/000015/2 від 12.08.2016, відповідно до яких, скореговано ціну 457,40 доларів США за тону.

Також, Миколаївською митницею Державної фіскальної служби прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2016/0030 від 02.08.2016, №504010000/2016/0031 від 03.08.2016, №504010000/2016/0032 від 08.08.2016, №504010000/2016/0033 від 10.08.2016, №504010000/2016/0034 від 11.08.2016, №504010000/2016/0035 від 11.08.2016, №504010000/2016/0036 від 12.08.2016, у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутнє документальне підтвердження вартості у зв'язку з наданою знижкою в 60 доларів США; не надано документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування, витрат на доставку товару), договір (угоду, контракт) з третіми особами.

Визначаючи митну вартість цього товару, відповідач використав резервний метод, на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. За основу для коригування митної вартості відповідачем було взято митну декларацію від 21.05.2016 №807010001/2016/4283.

Підставою для прийняття спірних рішень, яким митну вартість визначено за другорядним методом (за ціною договору на аналогічні товари) за наявною в митного органу інформації, стали сумніви відповідача щодо можливості визначення цінової складової митної вартості товару без надання позивачем додатково запитаних митним органом документів, а також посилання на те, що надані позивачем пояснення не спростовують сумнівів щодо правильності її визначення.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем до митного оформлення подано всі, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, крім того, надано оцінку доводам митного органу щодо необхідності надання запитаних ним у Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» додаткових документів. Суди дійшли висновку, що запитані додаткові документи не є необхідними для перевірки заявленої митної вартості, а поданий пакет документів є достатнім.

Судами оцінено і спростовано кожен з доводів митного органу, з числа покладених в основу спірного рішення про коригування митної вартості (сукупністю наданих позивачем документів повністю підтверджено цінову складову митної вартості, в тому числі порядок ціноутворення; розбіжностей щодо складових митної вартості подані документи не містять, як і не містять ознак підробки).

Крім того, суди дійшли висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд не вбачає підстав вважати правову оцінку обставин справи такою, що не відповідає чинному законодавству, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до частини третьої статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до положень частини шостої статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у коригуванні митної вартості, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Тобто, згідно норм Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Також згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішень та карток відмови, суди виходили з того, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

Суди попередніх інстанцій дійшли до вказаного висновку з дослідження складу митного правопорушення та з урахуванням всіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо повноти дослідження складу митного правопорушення, його відсутності у спірних правовідносинах, доводить безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Доводи касаційної скарги в частині правомірності спірних рішень зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним доводам судів у рамках даного касаційного провадження.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Миколаївської митниці Державної фіскальної служби без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі №814/1888/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду