Справа № 1940/1536/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/913/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року (рішення ухвалене у м. Тернопіль судом за правилами спрощеного позовного провадження у складі головуючого судді Подлісної І.М., повний текст рішення суду складено 13 вересня 2018 року) у справі № 1940/1536/18 за адміністративним позовом Виконавчого комітету Тернопільської міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року Виконавчий комітет Тернопільської міської ради звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати постанови про накладення штрафів від 09.12.2016 року та 14.03.2017 року по ВП №50323324.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанови начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мулика П.І. про накладення штрафів на виконавчий комітет Тернопільської міської ради від 09 грудня 2016 року та від 14 березня 2017 року ВП №50323324.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що не маючи підтвердження виконання чи невиконання рішення суду, державним виконавцем, керуючись ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», 09.12.2016 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. Одночасно даною постановою зобов'язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, про що негайно повідомити державного виконавця та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Зазначає, що боржник рішення суду виконав частково, оскільки сім'ю ОСОБА_2 включено в позачерговий список осіб під порядковим номером 361, які потребують покращення житлових умов. У зв'язку з чим, 14.03.2017 року державним виконавцем винесено постану про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі. Крім того, вказує, що державний виконавець звертався до суду із заявою про роз'яснення рішення суду, яка розглянута судом.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2015 року у справі №607/11303/14-ц зобов'язано виконавчий комітет Тернопільської міської ради: позачергово надати, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 двокімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку з обвалом житлового будинку.

Після набрання цим рішенням законної сили судом 30.12.2015 року видано виконавчий лист (а.с.10).

25.02.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Санжарою О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50323324 (а.с.11).

Згідно витягу з протоколу №3 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради від 17 березня 2016 року вирішено: 8.1. включити в позачерговий список ОСОБА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2015 року у справі №607/11303/14-ц, складом сім'ї 2 особи (ОСОБА_2 та ОСОБА_3) (а.с.13).

Отже, на виконання рішення суду від 08 квітня 2015 року у справі №607/11303/14-ц виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 17 березня 2016 року сім'ю гр. ОСОБА_2 у складі 2 осіб включено в позачерговий список на одержання жилих приміщень під порядковим номером 361.

Про зазначені дії, спрямовані на виконання рішення суду, позивачем листом від 08.04.2016 №1396/08 повідомлено відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.12).

09 грудня 2016 року начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Муликом П.І. на адресу виконавчого комітету Тернопільської міської ради направлено вимогу №03.3-32/4282, якою зобов'язано з'явитися посадових осіб виконавчого комітету Тернопільської міської ради, відповідальних за виконання рішення суду, 20.12.2016 року о 10:00 до старшого державного виконавця відділу Банаха В.Д. для надання письмових пояснень про причини невиконання рішення суду, а також надати необхідні документи щодо виконання даного рішення суду в повному обсязі (а.с.15).

Також, 09 грудня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Побер І.І. винесено постанову ВП №50323324, якою за невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/11303/14-ц у встановлений постановою про відкриття провадження від 25.02.2016 термін, накладено на боржника виконавчий комітет Тернопільської міської ради штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн (а.с.16).

В подальшому, начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Муликом П.І. 16 лютого 2017 року на адресу виконавчого комітету Тернопільської міської ради направлено вимогу №144, якою зобов'язано виконати рішення суду у строк до 24.02.2017, про що негайно повідомити державного виконавця. У разі невиконання надати ґрунтовні письмові пояснення у строк до 24.02.2017 (а.с.17).

На виконання зазначеної вимоги, 23 лютого 2017 року, заступником міського голови - керуючим справами Хімейчук І.С. надіслано пояснення, викладені у листі №501/05. Як вбачається з вказаного листа, державного виконавця проінформовано про те, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради, поставивши сім'ю ОСОБА_2 на позачерговий список осіб, які потребують покращення житлових умов, частково виконав рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/11303/14-ц від 08.04.2015. Додатково зазначено, що сім'я ОСОБА_2 проживає у наданій Тернопільською міською радою двокімнатній квартирі по вул.Б.Хмельницького,2, яка надана для проживання з подальшою можливістю врегулювання питання її приватизації, про що неодноразово повідомлялися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.18-19).

14.03.2017 року начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області Муликом П.І. винесено постанову ВП №50323324, якою на боржника - виконавчий комітет Тернопільської міської ради накладено штраф у розмірі 10200,00 грн (а.с.20).

Ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення. Тобто, державним виконавцем при вирішенні питання накладення штрафу повинні враховуватись обставини виконавчого провадження та поважність причин не виконання боржником рішення суду. Як вже неодноразово зазначалось, частково рішення суду боржником виконане ще у березні 2016 року, шляхом включення стягувачів у позачерговий список на одержання житла. В іншій частині (надання житла) виконати рішення можливо лише в порядку черговості як це визначено житловим законодавством. Крім цього, доказів оскарження стягувачами рішення житлової комісії та виконавчого комітету про включення у позачерговий список на одержання житла сторонами не надано. Вказані обставини, які думку суду є поважними причинами невиконання боржником рішення суду в повному обсязі, не враховані державним виконавцем при винесенні оскаржених постанов. З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

Колегія суддів апеляційного суду з обумовленими висновками суду першої інстанції погоджується виходячи з такого.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі-Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до ст. 75 Закону в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд звертає увагу, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2016 ВП №50323324 винесена відповідно до вимог Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV "Про виконавче провадження", відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 якого після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Постанова про відкриття провадження винесена 25 лютого 2016 року. Строк на добровільне виконання рішення суду надано протягом семи днів з моменту винесення постанови.

У зазначений строк рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року у справі №607/11303/14-ц боржником виконане не було.

Однак, і штраф у строки, передбачені ч. 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем на боржника накладений не був.

Постанову про накладення штрафу винесено лише 13.04.2018 року, в період дії Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів, що з часу відкриття виконавчого провадження, тобто з 25.02.2016 року по 14.03.2017 року державним виконавцем проводилось хоч якісь дії направлені на примусове виконання рішення суду.

Натомість, як встановлено судом, позивачем вчинено дії, спрямовані на виконання рішення суду (включення стягувачів у позачерговий список на одержання житла), про що позивач неодноразово повідомляв відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Окрім того, слід зазначити, що державний виконавець лише 10 квітня 2017 року звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення, оскільки йому було не зрозуміло, в порядку якої черговості слід надавати житло позивачам. Вказана заява розглянута судом 19 травня 2017 року.

З наведеного слідує, що станом на момент накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду, органу державної виконавчої служби самому не був зрозумілий зміст резолютивної частини цього рішення суду і порядок його виконання.

Суд вважає, що включення стягувачів у позачерговий список на одержання житла не є виконанням в повному обсязі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2015 у справі №607/11303/14-ц.

Разом з тим, но включення стягувачів у позачерговий список на одержання житла не є наданням їм житла на підставі рішення суду, однак, надання громадянам житла у інший спосіб чинним законодавством не передбачено.

Зокрема, порядок надання жилих приміщень (зокрема і позачергово) врегульовано Постановою від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (далі - Правила).

У відповідності до ст.42 Житлового кодексу жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно із ст. 43 Житлового кодексу та п.38 Правил черговість надання жилих приміщень визначається часом взяття на квартирний облік.

У тих випадках, коли громадяни із загальної черги, за його заявою, береться на пільгову чергу, черговість визначається з часу взяття на пільгову, а не на загальну чергу.

За змістом ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII державним виконавцем при вирішенні питання про накладення штрафу повинні враховуватись обставини виконавчого провадження та поважність причин невиконання рішення суду.

Як встановлено судом, рішення суду виконане боржником частково у березні 2016 року (включення стягувачів у позачерговий список на одержання житла). В іншій частині (надання житла) виконати рішення можливо лише в порядку черговості, як це визначено житловим законодавством.

Крім цього, доказів оскарження стягувачами рішення житлової комісії та виконавчого комітету про включення у позачерговий список на одержання житла сторонами не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані обставини є поважними причинами невиконання боржником рішення суду в повному обсязі, які не враховані державним виконавцем при винесенні спірних постанов.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального та процесуального права не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 287, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі № 1940/1536/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 21 лютого 2019 року.