Справа № 826/10088/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року №826/10088/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулось Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області (далі також - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - також - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26 липня 2017 року № , згідно з яким Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області має сплатити на рахунок Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 50 947,06 грн. штрафних санкцій.

Позов мотивовано безпідставним застосуванням до позивача штрафних санкцій за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску за відповідний період, оскільки в цей період позивач перебував у процедурі ліквідації, порядок сплати єдиного внеску під час якої визначено статтею 97 Податковим кодексом України та статтями 111 та 112 Цивільного кодексу України, які не передбачають застосування при цьому до юридичної особи, що ліквідується, штрафних санкцій за несвоєчасну сплату чи несплату єдиного внеску.

Обставини щодо несплати/несвоєчасної сплати єдиного внеску та розмір нарахованого штрафу позивачем не заперечувалися.

Розгляд справи позивач просив здійснювати за відсутності його представника.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у письмовому запереченні просив у задоволенні позову відмовити повністю, наполягаючи на правомірності оспорюваного рішення, вказуючи на відсутність підстав щодо припинення податкового обов'язку позивача зі сплати єдиного внеску. Крім того, звертав увагу на визначення в установленому порядку правонаступника позивача, який перебуває у стані припинення, а саме Управління поліції охорони в Донецькій області.

Як встановлено судом, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області було зареєстроване як юридична особа (державна організація (установа, заклад) () та як платник податків та зборів перебуває на обліку в Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. Місцезнаходженням Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області є: 84331, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Гвардійців Кантемирівців, будинок 1А.

В липні 2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року, результати якої оформлено актом перевірки від 03 липня 2017 року № 46/28-10-47-10/08596860.

Копію акту сторони суду не надали, хоча заперечень стосовно проведення перевірки і складення згаданого акта позивач не висловив.

Згідно з доводами відповідача перевіркою встановлено низку порушень позивачем податкового законодавства, а саме:

- порушення абз.1 п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08 липня 2010року № 2464б-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку з несвоєчасною сплатою суми єдиного внеску по коду бюджетної класифікації 710100 за січень 2015 року у сумі 410 503,92 грн. по терміну сплати 20 лютого 2015 року; за лютий 2015 року у сумі 379 268,17 грн. по терміну сплати 20 березня 2015 року; за березень 2015 року у сумі 430 856,02 грн. по терміну сплати 20 квітня 2015 року; за квітень 2015 року у сумі 443 712,05 грн. по терміну сплати 20 травня 2015 року; за травень 2015 року у сумі 307 912,65 грн. по терміну сплати 22 червня 2015 року; за червень 2015 року у сумі 403 383,24 грн. по терміну сплати 20 липня 2015 року; за липень 2015 року у сумі 296 834,67 грн. по терміну сплати 20 серпня 2015 року; за серпень 2015 року у сумі 325 995,81 грн. по терміну сплати 21 вересня 2015 року; за вересень 2015 року у сумі 360 749,84 по терміну сплати 20 жовтня 2015 року; за жовтень 2015 року у сумі 170 800,89 грн. по терміну спати 20 листопада 2015 року;

- абз.1 п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08 липня 2010року № 2464б-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку х несплатою суми єдиного внеску частково за жовтень 2015 - січень 2016 року, січень - лютий 2017 року у загальній сумі 254 735,29 грн.;

- абз.1 п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08 липня 2010року № 2464б-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку з несвоєчасною сплатою суми єдиного внеску по коду бюджетної класифікації 710200 за січень 2015 року у сумі 183 659,99 грн. по терміну сплати 20 лютого 2015 року; за лютий 2015 року у сумі 54 625,21 грн. по терміну сплати 20 березня 2015 року; за березень 2015 року у сумі 45 628,62 грн. по терміну сплати 20 квітня 2015 року; за квітень 2015 року у сумі 118 461,71 грн. по терміну спати 20 травня 2015 року; за травень 2015 року у сумі 21 196,21 грн. по терміну сплати 22 червня 2015 року; за серпень 2015 року у сумі 19 528,64 грн. по терміну сплати 21 вересня 2015 року; за вересень 2015 року у сумі 218 356,41 грн. по терміну сплати 20 жовтня 2015 року; за жовтень 2015 року у сумі 176 964,41 грн. по терміну сплати 20 листопада 2015 року; за листопад 2015 року у сумі 91 866,24 грн. по терміну сплати 21 грудня 2015;

- абз.1 п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08 липня 2010 року № 2464б-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку з несплатою суми єдиного внеску частково за листопад 2015 року, січень 2016 року у загальній сумі 25 528,41 грн.

Враховуючи виявлені порушення, рішенням Офісу великих платників податків від 26 липня 2017 року № стосовно позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10 відсотків в сумі 50 947,06 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В оспорюваному рішенні зазначено, що підставами його прийняття слугували частина десята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно з якою на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу та пункт 2 частини одинадцятої вказаної статті, відповідно до якого, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

До оскаржуваного рішення додано розрахунок фінансової санкції, в якому зазначено, що:

- за жовтень 2015 року нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 296 130,56 грн., граничний термін сплати 20 листопада 2015 року, сума податкового боргу 125 329,67 грн., нараховано фінансову санкцію 25 065,93 грн.;

- за листопад 2015 року нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 124 508,38 грн., сума податкового боргу 124 508,38 грн., граничний термін сплати 21 грудня 2015 року, нараховано штрафну санкцію 24 901,68 грн.;

- за грудень 2015 року нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 2 304,86 грн., граничний термін сплати 20 січня 2016 року, сума податкового боргу 2 304,86 грн., нараховано фінансову санкцію 460,972 грн.;

- за січень 2016 року нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 2 024,00 грн., граничний термін сплати 22 лютого 2016 року, сума податкового боргу 2 024,00 грн., нараховано фінансову санкцію 404,80 грн.;

- за січень 2017 року нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 492,10 грн., граничний термін сплати 20 лютого 2017 року, сума податкового боргу 492,10 грн., нараховано фінансову санкцію 98,42 грн.;

- за лютий 2017 року нараховано до сплати єдиний внесок 76,28 грн., граничний термін спати 20 березня 2017 року, податковий борг 76,28 грн., нараховано суму фінансової санкції 15,256 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернувся до суду з позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платників єдиного внеску визначено у статті 4 Закону №2464-VI.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

При цьому, відповідно до Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право, зокрема, проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а також від фізичних осіб - підприємців усунення виявлених порушень законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску.

За змістом статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частини 7, 8, 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

При цьому органи доходів і зборів мають право, зокрема, проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а також від фізичних осіб - підприємців усунення виявлених порушень законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску.

Згідно з частиною десятою, пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною восьмою статті 25 Закону №2464-VI визначено, що у разі ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску або втрати платником з інших причин статусу платника єдиного внеску сума недоїмки сплачується за рахунок коштів та іншого майна платника. У такому разі відповідальними за погашення недоїмки є:

- ліквідаційна комісія - щодо юридичної особи - платника єдиного внеску, що ліквідується;

- юридична особа - щодо утворених нею філії, представництва або іншого відокремленого підрозділу - платника єдиного внеску, що ліквідується.

У разі недостатності у платника єдиного внеску коштів та іншого майна для сплати недоїмки відповідальними за її сплату є:

- засновники або учасники юридичної особи - платника єдиного внеску, що ліквідується, якщо згідно із законом вони несуть повну чи додаткову відповідальність за її зобов'язаннями;

- юридична особа - щодо утворених нею філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу - платника єдиного внеску, що ліквідується;

- правонаступники юридичної особи - платника єдиного внеску, що ліквідується.

У разі злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення платника єдиного внеску зобов'язання із сплати недоїмки покладаються на осіб, до яких відповідно до законодавства перейшли його права та обов'язки.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1399 «Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичну особу, зокрема, Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області (код ЄДР 08596860), створити ліквідаційну комісію цього підрозділу Державної служби охорони, затверджено голову цієї комісії та встановлено двомісячний строк з дати оприлюднення повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про ліквідацію підрозділу (установи) для заяви кредиторам претензій до нього, які подаються в письмовій формі з наданням документів, що їх підтверджують.

Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області (код 08596860) з 17 листопада 2015 року перебуває в стані припинення.

Статтею 97 Податкового кодексу України встановлено порядок погашення грошових зобов'язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов'язаної з банкрутством

Так, згідно з пунктом 97.1 статті 97 цього Кодексу під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 97.2 статті 97 Податкового кодексу України у разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов'язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.

Частиною 9 статті 111 Цивільного кодексу України визначено, що виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Згідно зі статтею 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

При цьому, за висновком суду, вказані норми, всупереч доводам позивача, не містять заборон контролюючому органу приймати рішення щодо застосування до юридичної особи, що ліквідується, фінансових санкцій за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Разом з тим суд дійшов висновку про протиправність оспорюваного рішення та необхідність його скасування з наступних підстав.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимога законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати, є факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться АТО.

При цьому, нормою прямої дії Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнені від обов'язків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до зазначених платників єдиного внеску не застосовуються.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з підпунктом 16 пункту 1 додатку до цього переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено м.Краматорськ, у якому розміщене Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області.

На час вирішення судом цієї справи Президентом України не прийнято Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тобто, період проведення АТО триває.

Оскільки позивач здійснює діяльність в м.Краматорську, тобто в населеному пункту, на території якого проводиться антитерористична операція, яка на даний час триває, тому на період проведення антитерористичної операції позивач є звільненим від обов'язків платника єдиного внеску, а також від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску.

Враховуючи вищевикладене та те, що згідно з розрахунком фінансової санкції, застосовної відповідачем до позивача, період, за який позивачем порушено строки сплати єдиного внеску (20 листопада, 21 грудня 2015 року, 20 січня, 22 лютого 2016 року, 20 лютого та 20 березня 2017 року, охоплюється періодом, протягом якого триває антитерористична операція та під час якого позивач звільнений від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, відповідач безпідставно застосував щодо позивача штрафні санкції.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Вищого адміністративного суду України, викладеному в ухвалі від 26 вересня 2017 року № К/800/31184/17.

При цьому, за висновком суду, не потребує додаткового подання заяв про звільнення від відповідальності, а також засвідчення факту настання форс-мажорних обставин, за якими встановлено звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату або несплату в повному обсязі єдиного внеску Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Водночас доцільно зауважити, що відповідачем не надано доказів наявності в особи, що прийняла оспорюване рішення, повноважень щодо його прийняття від імені Офісу великих платників Державної фіскальної служби.

Як вбачається зі змісту оспорюваного рішення, воно прийняте відповідачем в особі заступника начальника управління - начальника відділу податкового супроводження підприємств чорної та кольорової металургії Запорізького управління Офісу великих платників ДФС Северіна А.В.

За змістом пункту 1 Положення про Офіс великих платників Державної фіскальної служби (далі - Положення), затвердженого наказом Державної фіскальної служби від 27 березня 2017 року № 202, яке оприлюднене на офіційному сайті відповідача, Офіс великих платників податків є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який забезпечує реалізацію повноважень Державної фіскальної служби у взаємовідносинах з великими та іншими платниками та здійснює їх податкове супроводження. Офіс великих платників Державної фіскальної служби має у своєму складі відокремлені структурні підрозділи, перелік яких затверджується відповідним наказом Державної фіскальної служби і до якого, поміж інших, внесено Запорізьке управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

Відповідно до пунктів 10 та 11 Положення Офіс великих платників Державної фіскальної служби очолює начальник, який здійснює керівництво Офісом великих платників Державної фіскальної служби, має заступників та розподіляє обов'язки між ними, а також затверджує положення про самостійні підрозділи Офісу великих платників Державної фіскальної служби і посадові інструкції працівників.

Аналіз змісту Положення свідчить про відсутність у ньому приписів стосовно наявності у заступника начальника управління - територіального підрозділу Офісу великих платників Державної фіскальної служби повноважень приймати рішення від імені Офісу великих платників Державної фіскальної служби. Будь-яких інших доказів щодо наявності таких повноважень у особи, що підписали оспорюване рішення, відповідач суду не надав, що дає підстави суду стверджувати про відсутність цих повноважень у загаданої особи.

Отже, оспорюване рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби підписане неуповноваженою на те особою.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У матеріалах справи відсутні докази пронесення позивачем судових витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв'язку з чим, питання судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області (84331, м.Краматорськ, вул.Марії Приймаченко, 1А, ) до Офісу великих платників Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11 Г, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 26 липня 2017 року № .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко