Справа № 0540/8959/18-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 р. Справа№0540/8959/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Голуб В.А.,

при секретарі - Мангуш З.В.,

за участю:

представника відповідача - Кудлаєнко В.Г.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувані постанова та припис винесені протиправно. Так, по-перше, відповідно до вимог чинного законодавства впроваджено мораторій на проведення перевірки, а тому у Головного управління Держпраці у Донецькій області були відсутні повноваження для її проведення. Крім того, перевірка була проведена в супереч Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю від 26 квітня 2017 року № 295, а саме без додержання підстав для здійснення інспекційного відвідування. Позивачем також зауважено, що накладення штрафу можливо лише на підставі акту про порушення, виявлене під час перевірки, а не під час інспекційного відвідування. По-друге, позивач звертає увагу, що ОСОБА_3 працювала у ФОП ОСОБА_2 на підставі цивільно-правового договору. З огляду на наведене, позивач просить визнати протиправними та скасувати постанову № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припис № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року, які винесені за результатами перевірки.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив, що перевірка було проведена відповідно до вимог чинного законодавства. Так, підставою для проведення перевірки було рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством. Представник Головного управління Держпраці у Донецькій області зазначає, що законодавець не встановлює конкретні вимоги до назви чи форми акту, яким має бути виявлено порушення законодавства. Поряд з цим, представник відповідача зауважує, що інспекційні відвідування з питань додержання приписів законодавства про працю не належить ані до планових, ані до позапланових заходів, а тому приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не поширюються на дані правовідносини. З огляду на наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року, - залишено без руху. Надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: документа про сплату судового збору у розмірі 1 762, 00 грн.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року та відкрито провадження по справі № 0540/8959/18-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 0540/8959/18-а за правилами загального позовного провадження на 14 годину 30 хвилин 14.11.2018 року.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року клопотання представника Головного управління Держпраці у Донецькій області про надання додаткового строку для подання відзиву та доказів на його підтвердження, - задоволено. Встановлено додатковий строк для надання відзиву, - п'ятнадцять днів з дня одержання даної ухвали суду. Клопотання представників позивача та відповідача про відкладення підготовчого засідання, - задоволено. Відкладено підготовче засідання по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року до 11-00 год. 29.11.2018 року.

Підготовче засідання відкладено з 29.11.2018 року на 18.12.2018 року о 12-00 год. в зв'язку з неявкою позивача.

Ухвалою суду від 04.12.2018 року продовжено строк підготовчого провадження по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року, - на тридцять днів з ініціативи суду.

Підготовче засідання відкладено з 18.12.2018 року на 16.01.2019 року о 10-00 год. у зв'язку з неявкою позивача.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року. Призначено судовий розгляд по суті на 12 годину 00 хвилин 04.02.2019 року.

Розгляд справи № 0540/8959/18-а відкладено з 04.02.2019 року на 14.02.2019 року о 12-00 год. для надання можливості позивачу самостійно представляти свої інтереси у суді або звернутись за допомогою адвоката.

У судове засідання 14.02.2019 року позивач не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є фізичною особою-підприємцем, має реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.32).

05.07.2018 року заступнику начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області було направлено лист від Головного управління ДФС у Донецькій області № 38086/10/05-99-45-77, відповідно до якого сповіщено відповідача про встановлені розбіжності між працюючими та офіційно працевлаштованими працівниками, зокрема у ФОП ОСОБА_2 (павільйон «Маяк») (а.с.68-69).

З огляду на доповідну записку начальника відділу контролю західного напрямку управління з питань праці Звягільського М.Я., начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області було винесено наказ від 10.08.2018 року № 951 «Про проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 (а.с.70-71).

На підставі повідомлення від 10.08.2018 року № 04.3-13-6/8418-18, наказу від 10.08.2018 року № 951, направлення від 10.08.2018 року № 634/043/15-14-12 працівниками Головного управління Держпраці у Донецькій області було проведено інспекційне відвідування суб'єкта господарювання, за результатами якого складено акт № ДЦ 840/336/АВ від 15.08.2018 року (а.с.21-29, 71-73).

У акті зазначено, що в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 встановлено порушення законодавства про працю в частині допущення ФОП ОСОБА_2 працівника ОСОБА_3 до роботи з виконанням трудових функцій за професією продавець продовольчих товарів - код КП 5220 (за класифікатором професій України ДК 003:2010, що діє з 01.10.2015 року), без укладення трудового договору в письмовій формі (у випадках, встановлених частиною першою статті 24 КЗпП), оформленою наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем було надано заперечення на Акт інспекційного відвідування, проте висновки, які викладені в акті, відповідачем залишені без змін (а.с.78-79).

Головним управлінням Держпраці у Донецькій області прийнято рішення № ДЦ840/336/АВ/П/ТД від 23.08.2018 року щодо розгляду справи про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу за порушення законодавства про працю 05.09.2018 року о 10-15 год. та припис про усунення виявлених порушень у строк до 12.09.2018 року (а.с.80, 81).

ОСОБА_2 повідомлено про призначення розгляду справи про накладення штрафу за результатами інспекційного відвідування на 05.09.2018 року о 10-15 год. (а.с.82).

За результатами засідання з розгляду справи про накладення штрафу 05.09.2018 року Головним управлінням Держпраці було прийнято постанову № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 111 690, 00 грн (30 розмірів мінімальної заробітної плати х 3723 мінімальний розмір заробітної плати х 1 працівника) (а.с.84-85).

На виконання припису, між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено трудовий договір від 03.09.2018 року та направлено повідомлення про прийняття працівника на роботу до Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с.86-89).

Суд зазначає, що в ході розгляду справи по суті судом досліджено відеозапис проведення інспекційного відвідування, відповідно до якого ОСОБА_5 зазначає, що проходить у ФОП ОСОБА_2 стажування. На підтвердження вказаного позивачем надано суду договір від 24.07.2018 року про проведення стажування, укладений між позивачем та ОСОБА_5 (а.с.34).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає постанову та припис відповідача обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно зі ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 5-1 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; безплатне сприяння державними службами зайнятості у підборі підходящої роботи і працевлаштуванні відповідно до покликання, здібностей, професійної підготовки, освіти, з урахуванням суспільних потреб; надання підприємствами, установами, організаціями відповідно до їх попередньо поданих заявок роботи за фахом випускникам державних вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладів; безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в навчальних закладах або у системі державної служби зайнятості з виплатою стипендії; компенсацію відповідно до законодавства матеріальних витрат у зв'язку з направленням на роботу в іншу місцевість; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами п.п. 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль, зокрема, за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Підпунктом 5 пункту 6 Положення № 69 зазначено, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів (п. 2 Порядку № 295).

Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю. Суд зазначає, що наказ від 10.08.2018 року № 951 "Про проведення інспекційного відвідування" винесено відповідно до п.п. 3 п. 5 Порядку № 295, а саме за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту, що прямо передбачено чиним законодавством.

З огляду на наведене, суд відхиляє доводи позивача про невідповідність підстави проведення інспекційного відвідування обставинам справи.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо мораторію, встановленого Законом України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", та необхідність узгодження проведення перевірки з Державною регуляторною службою, а також мораторій на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, встановлених ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (№ 1669-VII) з наступних підстав.

Статтею 1 Закону 1728-VIII визначено, що у цьому Законі терміни "державний нагляд (контроль)", "заходи державного нагляду (контролю)", "органи державного нагляду (контролю)" вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Так, ст. 2 вищезазначеного Закону встановлений до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 6 Закону передбачено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 18 грудня 2017 року № 1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" відповідно до якого включена Держпраці та її територіальні органи.

Крім того, ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановила мораторій, щодо проведення планових та позапланових перевірок, але відповідачем було здійснено інспекційне відвідування, яке не віднесено до вищезазначених контрольних заходів.

Суд не приймає посилання на ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», для проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 11 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Згідно з ч. 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Виходячи із аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що всі інші норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в тому числі і положення пункту 11 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

В свою чергу, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (пункт 19 Порядку № 295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (пункт 20 Порядку № 295).

Пунктом 21 Порядку № 295 визначено, що якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з пунктом 23, 24 Порядку № 295 припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 27 Порядку № 295).

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються (пункт 28 Порядку № 295).

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (пункт 29 Порядку № 295).

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п.2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно п.3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Відповідно до п.п.6-7 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Сторонами не заперечується, що розгляд справи про накладення штрафу відбувся з дотриманням вимог Порядку № 509.

Згідно з п.8 Порядку № 509, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

В свою чергу, суд не приймає доводи позивача, що накладення штрафу можливо лише на підставі акту про порушення, виявлене під час перевірки, а не під час інспекційного відвідування. Суд зазначає, що перевірки у сфері дотримання законодавства про працю здійснюються Держпрацею саме у формі інспекційних відвідувань.

Стосовно порушення в частині фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудових відносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" пояснив, що фактичний допуск до роботи може бути прирівняний до укладення трудового договору тільки в тому випадку, якщо працівника допущено до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу.

У відповідності до приписів ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Статтею 48 КЗпП встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як встановлено судом трудовий договір між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений, у встановленому законом порядку лише 03.09.2018 року.

Згідно договору від 24.07.2018 року та пояснень ОСОБА_3, остання проходила у позивача стажування.

Суд звертає увагу, що стажування працівника на робочому місці без оформлення трудових відносин чинним законодавством про працю не передбачене окрім випадків цільового направлення центрами зайнятості до роботодавців безробітних, які перебувають на обліку для навчання, стажування необхідним роботодавцю посадам з подальшим працевлаштуванням.

Водночас, згідно приписів КЗпП України, робота з випробувальним терміном є формою трудових відносин. Згідно з нормами КЗППУ стажування є підставою для прийняття на роботу, водночас, нормами ЦК України, які регулюють договірні правовідносини, стажування перед укладенням договору не передбачено, а також це суперечить правовій природі договірних правовідносин.

Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що стажування працівника перед прийняттям його на роботу з метою проведення навчання чи випробування працівника на відповідність його роботі, на яку він претендує, не відбувалося, а фактично виконувались трудові обов'язки, що підтверджується також відеозаписом, наданим відповідачем суду на підтвердження своїх доводів.

В зв'язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про правомірність прийнятих відповідачем постанови та припису, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246,250,295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (, 85302, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Прокоф'єва, будинок 82) про визнання протиправними та скасування постанови № ДЦ840/336/АВ/П/ТД-ФС від 05.09.2018 року та припису № ДЦ840/336/АВ/П від 23.08.2018 року, - відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 25.02.2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.