Справа № 826/16527/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ" до Службової особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича, третя особа: "NIBULON S.A." про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Службової особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича, третя особа: "NIBULON S.A.", в якому просило визнати протиправними дії Відповідача в межах виконавчого провадження № 55583162 у відношенні Позивача, що полягають у направленні запиту державного виконавця № 55583162/20.1-4/23 від 03 вересня 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що 26 вересня 2018 року на його адресу надійшов запит старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, в якому вимагалося надати інформацію щодо наявності майна та коштів, які належать ПАТ «Компанія «Райз» та перебувають у наявності у Позивача; стану заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз», надання письмових пояснень щодо її виникнення та надання завірених копій документів щодо здійснених договірних відносин між ПАТ «Компанія «Райз» та ПАТ "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ". Позивач вважає вказаний запит державного виконавця таким, що порушує права Позивача у здійсненні ним господарської діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Приватне акціонерне товариства "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначив, що державний виконавець має право отримувати від підприємства інформацію лише необхідну для проведення виконавчих дій. Також, Позивач звертає увагу на те, що запит державного виконавця не містить даних про те, в чому полягає необхідність витребування інформації для проведення виконавчих дій. Крім того, законом не висловлено обов'язок Позивача, який не є стороною виконавчого провадження, ні будь-яким іншим учасником виконавчого провадження надавати таку інформацію.

Учасниками справи не подано відзиви на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2017 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 759/16206/14-ц.

22 січня 2018 року на підставі заяви компанії "NIBULON S.A." старшим державним виконавцем ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренком С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55583162, боржником у якому є Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз».

17 липня 2018 року листом від ДФС України повідомило Відповідача про те, що згідно з даними обліково-звітної інформації системи органів ДФС ПАТ "Компанія "Райз" подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму № 1 "Баланс", де відображено на кінець звітного періоду дебіторську заборгованість.

03 вересня 2018 року компанія "NIBULON S.A.", як стягувач у виконавчому провадженні, звернулась до ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з клопотанням щодо витребування відомостей про належне ПАТ "Компанія "Райз" майно, що перебуває у інших осіб, та майно чи кошти, які інші особи повинні передати боржнику, а також письмові пояснення щодо підстав і строків виникнення дебіторської заборгованості боржника та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів, зокрема від ПАТ «Компанія «Райз».

Відповідачем задоволено клопотання компанії "NIBULON S.A." та 03 вересня 2018 року за вих. № 55583162/20.1-4/23 направлено запити до підприємств за списком, серед яких Позивач.

Позивач, вважаючи дії державного виконавця щодо надсилання запиту на його адресу втручанням в господарську діяльність останнього, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що запит на адресу Позивача щодо майна боржника державним виконавцем направлено правомірно та в межах наданих йому повноважень. Стягнення на таке майно може бути звернуто в тому числі і в примусовому порядку. Суд першої інстанції вважає, що витребування детальної інформації щодо розміру дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз», підстав та часу виникнення та витребування документів на підтвердження таких пояснень не є надмірним втручанням у діяльність Позивача та відповідає цілям за якими така інформація витребовується.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 19 Закону № 1404-VІІІ боржник зобов'язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2018 року ВП № 55583162 державним виконавцем зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії .

Оскільки боржник не надав декларацію про доходи та майно, у відповідності до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було здійснено виклик керівника ПАТ "Компанія "Райз".

Так, відповідно до п. 3, п. 22 ч. 3 ст. 18 № 1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За приписами п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судом першої інстанції встановлено, що державний виконавець здійснював виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого листа, а саме: 23 січня 2018 року - здійснено запит до офісу великих платників податків ДФС України щодо надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості ПАТ "Компанія "Райз" в розрізі платників податків-дебіторів; 15.02.2018 року - повторно викликано керівника ПАТ "Компанія "Райз", 13 липня 2018 року - направлено вимоги до ДФС України та офісу великих платників податків ДФС України про надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних щодо виданих та отриманих ПАТ "Компанія "Райз" податкових накладних за звітні періоди 2014-2018 роки.

Так, відповідно до листа ДФС України від 17 липня 2018 року № 12601/5/99-99-12-03-06-16 Відповідача повідомлено про те, що згідно з даними обліково-звітної інформації системи органів ДФС ПАТ "Компанія "Райз" подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму № 1 "Баланс", де відображено на кінець звітного періоду суму у рядку 1040 "Довгострокова дебіторська заборгованість" - 10000 тис. грн., рядку 1125 "Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги" - 164912 тис. грн., рядку 1130 "Дебіторська заборгованість за розрахунками за виданими авансами" - 482355 тис. грн., рядку 1135 "Дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом" - 27445 тис. грн., рядку 1136 "Дебіторська заборгованість за розрахунками у тому числі з податку на прибуток" - 16614 тис. грн., рядку 1140 "Дебіторська заборгованість за розрахунками з нарахованих доходів" - 1904 тис. грн., рядку 1145 "Дебіторська заборгованість за розрахунками із внутрішніх розрахунків" - 14815209 тис. грн., рядку 1155 - "Інша поточна дебіторська заборгованість" - 2022411 тис. грн.

Згідно з листом Офісу великих платників податків ДФС України від 20 липня 2018 року № 8680/9/28-10-111-08-06 ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надіслано витяг з Єдиного реєстру податкових накладних щодо виданих та отриманих ПАТ "Компанія "Райз" податкових накладних за звітний період 2014-2018 роки на електронному носії.

Частиною 1 статті 19 Закону № 1404-VІІІ передбачено, зокрема, право сторін виконавчого провадження заявляти клопотання.

03 вересня 2018 року представник "NIBULON S.A." звернувся до ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з клопотанням щодо витребування, зокрема, у позивача відомостей про належне ПАТ "Компанія "Райз" майно, що перебуває у інших осіб, та майно чи кошти, які інші особи повинні передати боржнику, а також письмові пояснення щодо підстав і строків виникнення дебіторської заборгованості боржника та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.

На підставі отриманої інформації з ДФС України та Офісу великих платників податків ДФС України, та на виконання клопотання сторони виконавчого провадження 03 вересня 2018 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано запит до підприємств, зокрема ПАТ "Компанія "Райз".

З наведеного вбачається, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслав запит на адресу Позивача не як стороні виконавчого провадження, а як особі, у якої може знаходитись майно чи кошти, які належать боржнику.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

З наведених норм вбачається, що державний виконавець має право витребувати відомості, необхідні для вчинення виконавчих дій, в тому числі і відомості про майно боржника що знаходиться у третіх осіб, або має бути передано від цих осіб боржнику і на яке може бути звернуто стягнення.

У таких осіб виникає обов'язок повідомлення про наявність такого майна чи прав на майно у боржника.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що запит на адресу Позивача щодо майна боржника державним виконавцем направлено правомірно та в межах наданих йому повноважень, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому, ураховуючи, що стягнення на таке майно може бути звернуто в тому числі і в примусовому порядку, суд першої інстанції правомірно вважає, що витребування детальної інформації щодо розміру дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз» та витребування документів на підтвердження таких пояснень не є надмірним втручанням у діяльність Позивача та відповідає цілям за якими така інформація витребовується.

Крім того, основним критерієм є існування права власності у боржника (у даній справі ПАТ "Компанія "Райз") на майно чи кошти під час примусового виконання рішення, незалежно від того як давно вказане право виникло.

Таким чином, твердження Позивача про те, що державний виконавець безпідставно вимагає інформацію та документи щодо володіння майном та коштами, які належать або мають бути передані ПАТ "Компанія "Райз" за весь час діяльності підприємства є необґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при направленні Позивачу запиту діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв'язку з викладеним, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також, посилання Позивача на те, що Відповідач не мав права витребовувати від нього інформацію щодо дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вже зазначалось, норми п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надають державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень. Відповідач вимагав надати інформацію виключно про укладені з ПАТ «Компанія «Райз» договори, що виключає втручання у господарську діяльність Позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що заявлений адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Приватного акціонерного товариства "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ", викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Стебницьке гірничо-хімічне підприємство "ПОЛІМІНЕРАЛ" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В.Земляна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 21.02.2019 року.