Справа № 2а-10295/10/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

Головуючий суддя Коморний О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.

за участю:

прокурор Лука Г.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Прокурора Личаківського району м. Львова в інтересах держави в особі Головного управління ДФС України у Львівській області до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Обставини справи.

Прокурор Личаківського району м. Львова звернувся в суд в інтересах держави в особі Головного управління ДФС України у Львівській області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на ОСОБА_3 04.09.2009 року зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску). У відповідності до вимог ст. ст. 1, 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» відповідач є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобовязаний сплатити такий податок до бюджету Личаківського району м. Львова за 2009 рік. Однак, відповідач не сплатив відповідну суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, відтак позивач звернувся до суду.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що транспортний засіб не міг бути зареєстрованим, без підтвердження сплати податку. Крім того, вказує, що відповідач не приймав рішення в порядку узгодження сум податкового зобов'язання шляхом прийняття податкових повідомлень.

Ухвалою суду від 21.01.2011 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою суду від 14.04.2011 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за № 2а-3223/11/1370.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2012 року адміністративну справу № 2а-10295/10/1370 прийнято до провадження судді Коморного О.І.

Ухвалою суду від 30 січня 2019 року провадження у справі поновлено та продовжено розгляд справи у підготовчому провадженні.

Ухвалою суду від 30 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 30 січня 2019 року, судом допущено процесуальне правонаступництво позивача на Головне управління ДФС у Львівській області.

У судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову, просить суд відмовити у задоволенні такого.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9504/10/17-108/174 від 28.04.2010 року повідомив ДПА у Львівській області про те, що громадянин ОСОБА_4 04.09.2009 року зареєстрував автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (державний номерний знак НОМЕР_1, 1998 року випуску), проте сплата податку за вказаний автомобіль відсутня (а.с.6-7).

Зі змісту відповіді ПАТ КБ «Приват Банк» від 16.07.2010 року № 2867 на запит позивача зясовано, що кошти зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації транспортних засобів за реєстрацію відповідачем автомобілів до місцевого бюджету не надійшли. (а.с.8-9).

Згідно з довідкою позивача про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів № 22275/17-010 від 17.09.2010 року кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00 грн до місцевого бюджету Личаківського району м. Львова від ОСОБА_4 не надходили. (а.с.15-16)

Оскільки відповідачем не сплачено нарахованого податку в сумі 18960,00 грн, прокурор в інтересах держави в особі податкового органу звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» (далі Закон № 1963-ХІІ), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

За ст. 2 цього Закону 1963-ХІІ, об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1963-ХІІ, перша реєстрація в Україні це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

За приписами ч. 5-8 ст. 6 Закону № 1963-ХІІ, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, фізичні особи платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

На момент вчинення реєстрації транспортних засобів на ім'я відповідача, єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначалась Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку, такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Абзацом 1 п. 3 Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Також, відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, власники зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію відповідні квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Вказана позиція відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, у постановах від 17 грудня 2013 року в справі № 21-422а13 та від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-104а13.

Також судом встановлено, що податковим органом не приймалося жодного податкового рішення стосовно відповідача.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення боргу, що виник на підставі довідки про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів № 22275/17-010 від 17.09.2010 року.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання (пункт 1.3 статті 1 названого Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань визначений статтею 5 цього Закону.

Статтею 5 цього ж Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано порядок узгодження сум податкових зобов'язань, оскарження рішень контролюючих органів та визначення податкового боргу, які, зокрема, зводяться до того, що нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання відбувається шляхом направлення платнику податкового повідомлення та його подальшого узгодження або оскарження.

Судом встановлено, що податковим органом не приймалося жодного податкового рішення стосовно відповідача.

Відповідно до приписів ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту. Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов'язання контролюючим органом, як суб'єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень.

В межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.

Відповідно до приписів ст. 242 КАС України, при вирішенні справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.01.2018 у справі № 2а-6598/11/1370.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 21.02.2019 р.

Суддя Коморний О.І.