Справа № 0840/2956/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2956/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника відповідача: Радової С.О.,

представника позивача: Клюйко А.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Конишева О.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, повне судове рішення складено 01.11.2018 року, в адміністративній справі №0840/2956/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення-

в с т а н о в и в :

23 липня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № від 04 липня 2018 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачем були надані всі необхідні документи та пояснення, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту по взаємовідносинами з ТОВ "НВО "Спецремсервіс". Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення порушує права та охоронювані законом інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя" у сфері публічно-правових відносин, тому підлягає скасування в судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення відповідача № від 04 липня 2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи контролюючого органу, що позивачем задекларовано придбання у ТОВ «НВО Спецремсервіс» товари, які фактично являються товаром невідомого походження, оскільки відсутнє підтвердження його придбання по ланцюгу постачання або виробництва. В ході ретельного аналізу отриманих та виданих податкових накладних ТОВ «НВО Спецремсервіс», які зареєстровано в ЄРПН, встановлено, що ТОВ «НВО Спецремсервіс» придбає одну групу товарів, а реалізує іншу.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що наявність складених та зареєстрованих контрагентом позивача податкових накладних, а також той факт, що господарські операції, були фактично здійснені спростовують висновки відповідача про допущення позивачем порушень вимог ст. 198 ПК України.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя" з питання достовірності нарахування від'ємного значення з податку на додану вартість за березень 2018 року.

Перевіркою встановлені порушення позивачем п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.181, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 200.1, п.200.4, ст. 200 Податкового кодексу України № 2755-V від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) в результаті чого завищено від'ємне значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за березень 2018 року на суму ПДВ 45 950 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 331/08-01-12-02/24911195 від 12.06.2018 року.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 04 липня 2018 року.

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення № від 04 липня 2018 року протиправними позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що документи надані позивачем до перевірки є достатніми та такими, що в повній мірі підтверджують факт придбання товару позивачем у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності, тому позивач мав достатньо підстав для їх відображення у власному податковому обліку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7. ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Судом встановлено, що позивач за перевіряємий період мав фінансово - господарські операції з ТОВ "НВО "Спецремсервіс" ().

Відповідач в акті перевірки зазначає, що TOB "ECO ЗАПОРІЖЖЯ" декларувало придбання у TOB "НВО Спецремсервіс" товари, які фактично являються товаром невідомого походження, так як відсутнє його придбання у ланцюгах постачання або виробництва. Отже у ході проведеного детального аналізу отриманих та виданих податкових накладних TOB "НВО Спецремсервіс", які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено повне пересортування в зв'язку з тим, що TOB "НВО Спецремсервіс" придбає одну групу товару, а реалізує на адресу Позивача іншу групу товару, чим маніпулює податковою звітністю.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичні системи та обладнання Запоріжжя" (Покупець) та ТОВ "НВО "Спецремсервіс" (Продавець) був укладений договір №05.SRS.03/18-КП від 01.03.2018 відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує запасні частини до авіаційної техніки, іменовані надалі Вироби. Номенклатура, кількість, комплектність, ціни на Вироби визначаються в додаткових угодах, що укладаються в рамках цього Договору, які після підписання їх сторонами додаються до цього договору і є його невід'ємною частиною.

На підтвердження реального характеру здійснення господарських операцій позивачем надано первинні документами, а саме: видаткові накладні, податкові накладні, банківські виписки. На підтвердження факту транспорту вання товару до перевірки надано товаро - транспортну накладну.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, з ТОВ «НВО Спецремсервіс» первинні документи відображають зміст та обсяг укладеного договору, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про завищення суми від'ємного значення за рахунок сум ПДВ, сплачених в ціні товару, поставленого ТОВ «Спецремсервіс».

В свою чергу, у відповідності до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах І ««Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), а саме: «… коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування від'ємного значення з сум ПДВ, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що податковим органом необґрунтовано зроблено висновок про безтоварність господарської операції між позивачем та ТОВ «Спецремсервіс» та безпідставно зменшено суму від'ємного значення позивача на суму ПДВ, включену до податкової звітності за наслідками виконання договору поставки.

Доводи відповідача про те, що надана до перевірки товарно-транспортна накладна не містить інформацію про навантажувально-розвантажувальні роботи, а тому не може підтверджувати факт поставки товару, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відсутність, або певна невідповідність лише товарно-транспортних накладних не позбавляє господарські операції їх реального змісту, з урахуванням наявних видаткових накладних, оплати за поставлений товар (послуги) та подальшого використання товару у власній господарській діяльності платника податків, що у своїй сукупності підтверджує отримання товару (послуг) і як наслідок наявність у платника права на формування податкового кредиту. Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., визначено такий документ як товарно-транспортна накладна та подорожній лист. Між тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Так, певна невідповідність ТТН може свідчити лише про неналежне оформлення документів щодо перевезення товару, та не може слугувати підставою для визнання або невизнання господарської операції з постачання (купівлі - продажу ) товару, оскільки не має статусу документу звітності первинного бухгалтерського обліку.

Верховний Суд в своїй постанові від 06.02.2018 року в адміністративній справі №821/589/17 зазначив, що відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на це, певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН, не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Таким чином, певні недоліки ТТН, та висновки податкового органу у зв'язку з цим про відсутність у контрагентів ресурсів для здійснення господарських операцій, не можуть свідчити про безтоварність господарських відносин між позивачем та ТОВ «Спецремсервіс» за наявності інших документів первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують факт виконання господарських операцій.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, що зрештою сформувало від'ємне значення, є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни або скасування - відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року №0840/2956/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай