Справа № 160/7357/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року Справа № 160/7357/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.04.2018 року №380 про незарахування ОСОБА_3 пільгового стажу роботи на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов'язати ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_3 період роботи в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року на посаді тракториста-машиніста до пільгового стажу, який надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов'язати ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 29.01.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.01.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте отримав відмову у призначені пенсії, оскільки рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області від 26.04.2018 р № 380 не підтверджений пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10. 04.2000 року. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки надав до Пенсійного Фонду всі необхідні документи, які підтверджують його пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992р. по 10. 04.2000р.
Відповідач у встановлений судом строк надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахування зазначеного періоду позивача відбулось з підстав не надання документів, які би підтверджували його працю на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10. 04.2000 року.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому останній просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі, підтримуючи обґрунтування зазначені в позовній заяві. Також зазначив, що позивачем для призначення пенсії були надані всі необхідні документи, які підтверджують його працю на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992р. по 10. 04.2000р., а саме: трудову книжку, довідки виконкому Томаківської селищної ради, архівний витяг з протоколу №36.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом громадянина України АМ 330023, копія якого наявна в матеріалах справи.
Матеріалами справи встановлено, згідно трудової книжки колгоспника №0668727 та трудової книжки ВТ-І №1009278 від 24.11.17р., копії яких наявні в матеріалах справи, оригінали оглянуті в судовому засіданні, в яких вказано, що позивач працював в КСП «Україна» з 1987 року до 1999 року включно на посаді механізатор.
Згідно Довідки №02-09/1749 Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 дійсно з грудня 1987 по 2000 рік працював в КСП «Україна» із зазначенням помісячно відпрацьованих днів.
Відповідно до Довідки №02-09/1748 від 24.11.2017р. Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про розмір нарахування ОСОБА_3 заробітної плати у КСП «Україна» та додаток до довідки про заробітну плату, відповідно до яких суми заробітної плати ОСОБА_3 перенесені з первинних документів КСП «Україна» з підрозділів «кормовиробництво» з 1987р. по 1992р., «тракторна бригада» з 1993р. по 2000р.
Також, згідно архівного витягу з протоколу №36 засідання правління колгоспа «Україна» від 04 листопада 1987 року, підтверджується прийняття ОСОБА_3 в члени колгоспа «Україна» і надання роботи механізатором.
10.04.2000р. ОСОБА_3 звільнений з колгоспа «Україна» за власним бажанням, що підтверджується його трудовою книжкою колгоспника №0668727.
29.01.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії відповідно до пп.3 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду вказаної заяви, Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 13 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 26.04.2018 року № 380 у якому вказано, що врахувати періоди роботи на підставі трудової книжки ВТ-І № 1009278 від 01.04.1984 немає законних підстав, оскільки на першій сторінці відсутня печатка підприємства, чим порушено вимоги п.2.12 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом МПУ, МЮУ, МСЗНУ від 29.07.1993 № 58 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за№ 110).
На підставі наданих позивачем документів та з урахуванням рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області загальний страховий стаж складає 32 роки 4 місяці 19 днів, пільговий стаж на посаді тракториста складає 16 років 9 місяців (колгосп (КСП) «Украйна» з 01.01.1988 по 31.12.1991, та СФГ «Світанок» з 02.01.2004 по 31.10.2016), якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
На вказане рішення позивачем подана скарга від 03.07.2018р. до Пенсійного Фонду України, за результатами розгляду якої, позивач ОСОБА_6 від 30.07.2018р. повідомлено, що до загального стажу станом на 29.01.2018 можливо зарахувати 32 роки 4 місяці 19 днів, при цьому пільговий стаж на посаді тракториста складає лише 16 років 9 місяців (колгосп (КСП) «Україна» з 01.01.1988 по 31.12.1991 (за рішенням комісії), та СФГ «Світанок» з 02.01.2004 по 31.10.2016 (за даними довідки СФГ «Світанок» № 18 від 14.12.2017), якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно пп.3 п.2 ст.114 Закону №1058.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, з червня 1988р. по травень 2000р. він працював трактористом-машиністом у колгоспі «Україна» Томаківського району, при цьому у вказаному колгоспі в одній тракторній бригаді з ним працював трактористом-машиністом ОСОБА_3, постійно працював на тракторі протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві, у 2000р. звільнився. На підтвердження чого надав копію своєї трудової книжки №385 від 22.05.1971р.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, з червня 1984р. він працював трактористом-машиністом у колгоспі «Україна» Томаківського району, при цьому у вказаному колгоспі в одній тракторній бригаді з ним працював трактористом-машиністом ОСОБА_3 та постійно працював на тракторі протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві, у 2000р. звільнився. На підтвердження чого надав копію своєї трудової книжки №385 від 22.05.1971р.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.
Нормами статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_9 правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
ОСОБА_9 Міністрів СРСР №622 від 20.07.1964р. «Про державне пенсійне забезпечення та соціальне страхування голів, спеціалістів і механізаторів колгоспів», та ОСОБА_9 Держкомпраці СРСР №343/П-16 від 31.07.1964р. «Про затвердження Інструкції про порядок застосування ОСОБА_9 Міністрів СРСР №622 від 20.07.1964р. «Про державне пенсійне забезпечення та соціальне страхування голів, спеціалістів і механізаторів колгоспів «встановлено, що до механізаторів колгоспів відносяться - трактористи-машиністи, трактористи, комбайнери, шофера, машиністи, що працюють на стаціонарних установках, токаря, слюсаря, мотористи, тощо.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 29.01.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії відповідно до пп.3 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 26.04.2018 року № 380, у якому зазначено, що на підставі наданих позивачем документів та з урахуванням рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області загальний страховий стаж складає 32 роки 4 місяці 19 днів, пільговий стаж на посаді тракториста складає 16 років 9 місяців (колгосп (КСП) «Украйна» з 01.01.1988 по 31.12.1991, та СФГ «Світанок» з 02.01.2004 по 31.10.2016), якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Рішення мотивовано тим, що не підтверджений пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10. 04.2000 року, зарахувати періоди роботи на підставі трудової книжки ВТ-І № 1009278 від 01.04.1984 немає законних підстав, оскільки на першій сторінці відсутня печатка підприємства.

Між тим, суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки позивач надав до Пенсійного Фонду документи, які підтверджують його пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992р. по 10.04.2000р., копії яких наявні в матеріалах справи, а саме:

- оригінал трудової книжки колгоспника УКР № 0668727 від 22.10.1987;

- оригінал трудової книжки ВТ-І № 1009278 від 01.04.1984;

- довідка СФГ «Світанок» № 18 від 14.12.2017 про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції з 02.01.2004 по 31.10.2016;

- довідка № 665 від 22.02.2018 за фактичний період роботи з 15.10.1985 по 18.09.1987 на Нікопольському ордена Леніна Південнотрубному металургійному заводі імені 50 років Великої Жовтневої соціалістичної революції;

- посвідчення тракториста-машиніста АА № 807381 від 02.10.1982;

- довідка про заробітну плату № 02-09/1748-ВС від 24.11.2017, яка видана виконавчим комітетом Томаківської селищної ради, за період з 15.12.1987 по 31.12.2000;

- довідка про відпрацьовані вихододні від 24.112017 № 02-09/1749-ВС за період роботи в колгоспі (КСП) «Україна», яка видана виконавчим комітетом Томаківської селищної ради;

- диплом про навчання В № 670553 від 15.07.1981р.

Також період роботи ОСОБА_3 в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10. 04. 2000 року на посаді механізатора підтверджується грамотами, якими ОСОБА_3 як механізатор у 1994 та 1999 роках нагороджувався за сумлінну працю та високі показники в сільськогосподарських роботах.

Отже, спірний період роботи позивача в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року на посаді механізатора та тракториста-машиніста підтверджено вищевказаними документами, які були досліджені судом під час розгляду справи.

Крім того, згідно з п. 1 Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 р. № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 Порядку №637, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п. 18 наведеного Порядку).

Спірний період роботи позивача в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року на посаді механізатора та тракториста-машиніста було також підтверджено показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які у судовому засіданні пояснили, що у спірний період вони працювали трактористами-машиністами у колгоспі «Україна» в одній тракторній бригаді з ОСОБА_3, який постійно працював на тракторі протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

У зв'язку з наведеним орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував спірний період роботи позивача до пільгового стажу.

Щодо посилання відповідача на недотримання правил ведення трудової книжки, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазначена у трудовій книжці, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У зв'язку з вищевикладеним, рішення відповідача від 26.04.2018 року №380 про незарахування ОСОБА_3 пільгового стажу роботи на посаді тракториста-машиніста в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Крім того, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - провести виплату допомоги або відмовити у такій виплаті. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження пенсійного органу не є дискреційними.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, оскільки суд дійшов висновку про підтвердженість спірного періоду роботи позивача в КСП «Україна» з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року на посаді механізатора та тракториста та про його зарахування ОСОБА_3, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, що в сукупності є достатнім для призначення позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах підлягає задоволенню.

Дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (провул.Соборний, 9, смт.Томаківка, Дніпропетровська обл., 53500, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №13 Управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.04.2018 року №380 про незарухування ОСОБА_3 пільгового стажу роботи на посаді тракториста-машиніста в КСП "Україна" з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_3 період роботи в КСП "Україна" з 01.01.1992 року по 10.04.2000 року на посаді тракториста-машиніста до пільгового стажу, який надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 29.01.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1