Справа № 127/31583/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/31583/18

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

22 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Мельник Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року (повний текст складено 30 січня 2019 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування постанови, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати неправомірною та незаконною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області Мельник Т.П. від 21.11.2018 про закінчення виконавчого провадження як постановлену внаслідок бездіяльності та неповноти виконавчих дій державного виконавця Мельник Т.П.;

- визнати бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області Сускова А.О. щодо не прийняття відповідних мір для забезпечення обов'язкового виконання державним виконавцем положень Закону України "Про виконавче провадження", яким чітко визначено обов'язки державного виконавця та алгоритм і послідовність його дій;

- зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області усунути порушення Закону України "Про виконавче провадження" в своїх у діях та бездіяльності, а також державного виконавця та відділу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області Мельник Т.П. від 21.11.2018 р. про закінчення виконавчого провадження.

Визнано бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області щодо не прийняття відповідних мір для забезпечення обов'язкового виконання державним виконавцем положень Закону України "Про виконавче провадження".

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що на виконання вимоги головного державного виконавця комісією з розгляду земельних спорів розглянуто питання викладені в заяві ОСОБА_2 від 16.07.2015 про що складено акт №132 від 15.11.2017, який затверджено рішенням виконкому міської ради від 30.11.2017 №2705.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

22.12.2016 Вінницьким міським судом видано виконавчий лист №127/28007/16-а, яким зобов'язано Виконавчий комітет Вінницької міської ради (створеною комісією з розгляду земельних спорів) розглянути земельний спір за заявою ОСОБА_2 від 16.07.2015 щодо зовнішніх меж належної йому на праві власності земельної ділянки, що по 5 проїзду Черняховського, 40, м. Вінниця та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду.

21.11.2018 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/28007/16-а.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.11.2018 зазначено, що 13.01.2017 дане виконавче провадження було закінчено.

13.06.2017 постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/1676/17 визнано неправомірною та незаконною постанову від 13.01.2017 про закінчення виконавчого провадження.

03.10.2017 виконавче провадження було відновлено, про що винесено відповідну постанову.

25.09.2018 на виконання вимог державного виконавця Виконавчий комітет Вінницької міської ради листом повідомив про виконання боржником рішення суду в повному обсязі. Зазначено, що комісією з розгляду земельних спорів на виконання вимог головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Мельник Т.П. про виконання в повному обсязі виконавчого листа №127/28007/16-а, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, розглянуто питання викладені в заяві ОСОБА_2 від 16.07.2015, про що складено акт №132 від 15.11.2017, даний акт затверджено рішенням виконкому міської ради від 30.11.2017 №2705.

Проте, ОСОБА_2 звернувся до начальника відділу ПВР ГТУЮ у Вінницькій області із скаргою про нерозгляд земельного спору - невиконання рішення суду, яка одержана відповідачем 22.11.2018, про що свідчить печатка та підпис уповноваженої особи.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем не здійснено всіх заходів з виконання виконавчого листа, дій щодо перевірки виконання рішення боржником не проведено та не надано суду доказів в спростування заявлених вимог.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII).

Згідно ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 18 Закону №1404, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

За рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (ч.1 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно матеріалів справи, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2016, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 зобов'язано Виконавчий комітет Вінницької міської ради (створеною комісією з розгляду земельних спорів) розглянути земельний спір за заявою ОСОБА_2 від 16.07.2015 щодо зовнішніх меж належної йому на праві власності земельної ділянки, що по 5 проїзду Черняховського, 40, м. Вінниці та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду.

На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист №127/280007/16-а.

На виконання вимог головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Мельник Т. П. про виконання у повному обсязі виконавчого листа №127/280007/16-а виданого Вінницьким міським судом в строк до 17.11.2017, на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від31.05.2016 по справі № 127/280007/16-а комісією з розгляду земельних спорів прийнято акт №132 від 15.11.2017.

Вказаним актом комісія вирішила, що враховуючи, що гр. ОСОБА_2, повідомив членів комісії, що на його замовлення сертифікованою проектною організацією встановлено межі земельної ділянки, яка знаходиться по 5-му проїзду Черняховського, 40, в натурі (на місцевості) питання відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) викладене в заяві ОСОБА_2 від 16.07.2015 вважати вирішеним, та рекомендувати гр. ОСОБА_2 і суміжним землекористувачам (землевласникам) дотримуватись правил добросусідства та встановлених меж вищезазначеної земельної ділянки.

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2705 від 30.11.2017 затверджено вказаний акт комісії з розгляду земельних спорів.

Таким чином, комісією з розгляду земельних спорів розглянуто земельний спір за заявою ОСОБА_2 від 16.07.2015 та прийнято відповідне рішення за результатами розгляду, що й передбачалось резолютивною частиною постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2016, відтак, вказана постанова суду виконана.

Стосовно тверджень позивача про ненадходження йому рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради слід вказати, вказане твердження спростовується його клопотанням від 26.03.2018, де він вказує, що 22.03.2018 отримав копії документів. Також із вказаного клопотання та позовної заяви вбачається, що позивач незгодний саме із рішенням прийнятим Виконавчим комітетом Вінницької міської ради.

Згідно ч. 5 ст. ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Отже, у разі незгоди із рішенням органу місцевого самоврядування, позивач може звернутись до суду із відповідним позовом щодо оскарження рішення Виконавчого органу Вінницької міської ради.

Щодо звернення позивача із скаргою до начальника відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області Сускова А.О. щодо нерозгляду земельного спору-невиконання рішення суду слід вказати, що Відділом позивачу надана відповідь від 03.12.2018, копія якої міститься в матеріалах справи. При цьому, подана позивачем скарга не містила вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження чи щодо визнання бездіяльності державного виконавця чи начальника відділу примусового виконання рішень щодо неприйняття відповідних мір для забезпечення виконання положень Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, вказане свідчить про виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2016, у зв'язку з чим державним виконавцем правомірно закрито виконавче провадження за виконавчим листом №127/280007/16-а, а доводи позивача щодо бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області Сускова А.О. спростовуються матеріалами справи, відтак, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Стосовно клопотання відповідача про залучення Виконавчого комітету Вінницької міської ради до участі у справі, апеляційний суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки у даній справі суд надає оцінку діям Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницької області щодо правомірності закінчення виконавчого провадження, при цьому в даній справі суд не розглядає правомірності дій та прийнятого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішення.

Крім того, статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" вказано, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 "Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції).

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, заміна відповідача проведена не була, відтак судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже з наведеного слідує, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, а зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена Верховним Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №357/11497/16-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року -скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.