Справа № 378/180/19
Суддя: Гуртовенко Р. В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 378/180/19
Провадження № 2-а/378/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2019 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.,

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції І роти ІV батальйону ДПС м. Одеса Бахтіна А.І., про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що 22 січня 2019 року поліцейським роти ДПС, капралом поліції Бахтіним А.І. винесено постанову НК№025583 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1, при зупинці на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійної сигналізації, чим порушив ПДР. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки порушено відповідачем процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірно кваліфіковано вчинене ним правопорушення.

ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії поліцейського роти ДПС Бахтіна А.І. щодо розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу 22.01.2019 року на автодорозі Київ-Одеса та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 025583 за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату і місце судового засідання по справі повідомлений належним чином, поряд з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань, пояснень до суду не подавав.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

22 січня 2019 року поліцейським роти ІV батальйону ДПС м. Одеса, капралом поліції Бахтіним А.І. винесено постанову НК№025583 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 при зупинці на вимогу поліцейського не ввімкнув сигналу аварійної зупинки. (а. с. 10).

Згідно п. 9.9 б) розділу 9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, відповідачем порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірно кваліфіковано вчинене ним правопорушення. При цьому, позивач не зазначає в позовній заяві про відсутність факту вчинення ним вказаного правопорушення, тобто під час зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію відповідно вимог п 9.9. б) ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі-Правила).

Відповідно до п. 1.9. Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. (ч.2 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п'ята статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 Інструкції).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з приводу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення є помилковими з огляду на те, що після його прийняття норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 КУпАП зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП, а саме: постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Щодо відмови в наданні можливості користуватись послугами адвоката під час притягнення позивача до відповідальності, суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосудця вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень. Отже, суд не приймає до уваги посилання позивача, що йому було відмовлено в отриманні юридичної допомоги. Суд зазначає, що позивач фактично визнав факт порушень, реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, при цьому під час розгляду справи позивач в суді не користувався послугами адвоката.

Водночас, відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність протиправних дій з боку відповідача щодо розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, спірна постанова прийнята відповідачем обгрунтовано, оскільки позивач не оспорює факт порушення вимог ПДР України, а лише факт невірної кваліфікації його порушення. Суд погоджується з кваліфікацією відповідачем вказаного правопорушення саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, п. 9.9 б) Правил дорожнього руху України, ст. ст. 9, 122 ч. 2, 222, 245, 256 ч. 1, 257, 258, 268, 276, 277, 278, 279, 283, 289 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72, 77, 94, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. В. Гуртовенко