Справа № 807/2062/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року

Київ

справа №807/2062/17

адміністративне провадження №К/9901/59176/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Микуляк П.П. від 01 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Курильця А.Р., суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І. від 11 липня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлістранс» до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатлістранс» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач/Управління), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Закарпатській області від 23 листопада 2017 року №1780 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» та наказ від 04 грудня 2017 року №1834 «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Закарпатлістранс». Визнати незаконними дії Головного управління ДФС в Закарпатській області щодо проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлістранс» на підставі вказаних наказів.

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначило про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а також наказу про продовження терміну її проведення, й, як наслідок, про протиправність дій по її проведенню, оскільки ухвала слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення перевірки Товариства, і на підставі якої прийнято оскаржувані накази, скасована в судовому порядку.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, позов задоволено.

Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовано тим, що оскільки ухвала слідчого судді, яка стала підставою для прийняття наказу про призначення спірної перевірки, скасована в апеляційному порядку, отже правові підстави для проведення перевірки відсутні.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанції не враховано, що після допуску до перевірки права платника податків можуть порушувати тільки незаконні наслідки її проведення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС у Закарпатській області на підставі наказу №1780 від 23 листопада 2017 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» та наказу від 04 грудня №1834 «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки» проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлістранс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2017 року.

Наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки №1780 від 23 листопада 2017 року прийнято на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України у зв'язку із отриманням ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2017 року у справі №466/7172/17 про надання дозволу на проведення перевірки позивача, яку, в свою чергу, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року скасовано.

Суди при прийнятті оскаржуваних рішень виходили з того, що оскільки єдиною підставою, зазначеною в наказі ГУ ДФС у Закарпатській області від 23 листопада 2017 року №1780, була ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2017 року у справі № 466/7172/17, яка скасована судом апеляційної інстанції, призначення та проведення перевірки позивача є протиправним.

Верховний Суд не погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про невідповідність вимогам чинного законодавства вказаних наказів з огляду на таке.

Згідно пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

Враховуючи викладене, підставою для прийняття контролюючим органом наказу про проведення документальної позапланової перевірки у відповідності до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є, зокрема, отримання податковим органом рішення слідчого судді про призначення перевірки, а не про надання дозволу на проведення перевірки.

В свою чергу, згідно із підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для платника податків є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Отже, висновок судів першої та апеляційної інстанцій у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні вказаних норм матеріального права.

За наведеного, касаційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Товариства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували (тлумачили) норми матеріального права щодо розглядуваних правовідносин, постановлені у справі рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі №807/2062/17 скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлістранс» про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Закарпатській області від 23 листопада 2017 року №1780 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» та наказу від 04 грудня 2017 року №1834 «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Закарпатлістранс», визнання незаконними дій Головного управління ДФС в Закарпатській області щодо проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлістранс» на підставі вказаних наказів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду