Справа № 2а-7406/12/1370
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/813/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Багрія В.М., Заверухи О.Б.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

представника позивача - Ворошилової Н.В.,

представника відповідача - Рекус Г.О., Гнідець А.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року з питань розстрочення та відстрочення судового рішення (головуючий суддя: Кухар Н.А., місце ухвалення - Львів, дата складення повного тексту ухвали - 21.12.2018) у справі за адміністративним позовом Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» про стягнення коштів, -

встановив:

Комунальне підприємство «Сокальжитлокомунсервіс» 11.12.2018 звернувся до суду із заявою про розстрочення постанови суду від 27 листопада 2012 року по справі № 2а-7406/12/1370 в розмірі 60000,00 грн на один рік, рівними частинами, починаючи з січня 2019 року, відповідно до графіку погашення податкового боргу та відтермінування сплати податкового боргу у розмірі 3135581,92 грн, терміном на один рік.

Обґрунтовуючи цю заяву, покликається на те, що підприємство здійснює свою діяльність на основі Конституції України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово- комунальні послуги» та інших нормативних актів. У підприємства відсутні кошти на рахунках, наявна велика заборгованість перед ДФС, майно підприємства перебуває у податковій заставі, виконання судового рішення призведе до невиплати заробітної плати працівникам, а також до можливого банкрутства і припинення діяльності підприємства.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено повністю.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився заявник та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає її необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно та неправильно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, заявник посилається на аналогічні підстави викладені в заяві про розстрочення та відтермінування виконання постанови.

Представники відповідача - Рекус Г.О., Гнідець А.М. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу скасувати та задовольнити заяву.

Представник позивача - Ворошилова Н.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року позов задоволено в повному обсязі, постановлено стягнути з Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» до Державного бюджету України 3923082,94 грн заборгованості по сплаті податків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 року задоволено заяву Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс». Розстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року по справі № 2а-7406/12/1370 на три роки щомісячними рівними платежами в розмірі 396 000 (триста дев'яносто шість тисяч) грн починаючи з січня 2013 року та відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року по справі № 2а-7406/12/1370 терміном на три роки у розмір 3527082 (три мільйони п'ятсот двадцять сім тисяч вісімдесят дві) грн 94 коп.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2016 року заяву Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» задоволено повністю. Розстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року по справі № 2а-7406/12/1370 на три роки щомісячними рівними платежами в розмірі 180000 (сто вісімдесят тисяч) грн. починаючи з січня 2016 року. Відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року по справі № 2а-7406/12/1370 терміном на три роки у розмір 3347082 (три мільйони триста сорок сім тисяч вісімдесят дві) грн 94 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки судове рішення у цій справі прийняте 27.11.2012, отже минув річний термін з дня ухвалення судового рішення, протягом якого можливе відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, а тому відсутні правові підстави для відстрочення виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені норми Кодексу адміністративного судичинства не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду право в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Згідно матеріалів справи, до заяви про розстрочення та відстрочення виконання постанови суду від 27 листопада 2012 року додано: баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2018 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 року; динаміку обсягів виробництва та реалізації підприємства; аналіз фінансових результатів; оцінку капіталу; зміну майнового стану підприємства; характеристику основних засобів; характеристику оборотних засобів; характеристику дебіторської заборгованості і зобов'язань; розшифровку дебіторської заборгованості; основні економічні показники підприємства на період дії розстрочки (відстрочки); копії ухвал та постанови Львівського окружного адміністративного суду; довідку про відсутність обігових коштів на рахунку; графік погашення розстрочення платежів.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що будь яких доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на сплату податкового боргу з моменту набрання законної сили постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2012 не надано, що ставить під сумнів бажання відповідача добровільно здійснювати погашення суми боргу.

На думку суду апеляційної інстанції, неодноразове звернення із заявами про розстрочення та відстрочення виконання постанови від 27.11.2012, не може розцінюватися як намагання боржника сплатити суму податкового боргу. Також, слід зазначити, що сума боргу, згідно цієї постанови становила 3913082,94 грн, на теперішній час борг становить 3135581,92 грн, тобто позивачем з моменту подачі першої заяви про розстрочення та відтермінування - 11.12.2012, погашено незначну суму боргу.

Крім того, не підтверджено належними та допустимими доказами, посилання заявника про те, що КП «Сокальжитлокомунсервіс» звертався із листами до Сокальської міської ради з приводу надання субвенції з місцевого бюджету для відшкодування боргу та створення бригади для виконання підрядних робіт для залучення додаткових коштів для підприємства з метою покращення його фінансового стану.

Щодо доводів апеляційної скарги, що норми інституту розстрочення повинні застосовуватися ті, що діяли на момент винесення судового рішення у 2012 році, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Оскільки, подання заяви про розстрочення постанови подано 11.12.2018, то провадження в цій адміністративній справі повинно здійснюється за правилами закону, чинного на час розгляду такої заяви, а саме Кодексу адміністративного судочинства України від 03.10.17 № 2147-VIII зі змінами та доповненнями, що набув чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, виконання рішення винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина «судового процесу». Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для розстрочення та відтермінування виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року по справі № 2а-7406/12/1370 не має, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року з питань розстрочення та відстрочення судового рішення у справі № 2а-7406/12/1370 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. М. Багрій
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 25.02.2019.