Справа № 1240/2400/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2019 року

Київ

справа №1240/2400/18

провадження №К/9901/2019/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: М.М. Гімона, Л.Л. Мороз,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження надійшла 15 січня 2019 року до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до суду 09 січня 2019 року.

Ухвалою від 24 січня 2019 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю доказів отримання повного рішення апеляційного суду, що позбавило суд можливості встановити чи подано її у строк, визначений статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України, та невідповідністю її вимогам статті 330 цього Кодексу, оскільки не додано документа про сплату судового збору. Надав строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом направлення доказів отримання повного рішення апеляційного суду, документа про сплату судового збору або доказів про її майновий стан для вирішення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали від скаржника на підтвердження отримання копії повного тексту рішення апеляційного суду надійшла копія поштового конверта про його направлення з відбитками поштових штемпелів та штрихкодовим ідентифікатором, роздруківка із сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, а також копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України для вирішення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку ОСОБА_2 вказує на те, що копію повного рішення суду апеляційної інстанції отримала 21 грудня 2018 року, що підтверджується надісланими документами. Враховуючи, що касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з для вручення повного тексту рішення апеляційного суду, просить поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Встановлено, що розмір судового збору, який слід сплатити за звернення з цією касаційною скаргою, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Вивчивши клопотання ОСОБА_2 щодо сплати судового збору та надіслані докази, з яких вбачається відсутність у неї доходів у період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року, суд, з урахуванням норм статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про звільнення її від сплати судового збору.

З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року за наслідками перегляду рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року, ухваленого у порядку спрощеного позовного провадження. Предметом розгляду у цій справі є оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо призначення допомоги при народженні дитини.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Нормами частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_2 подана на судові рішення, які за законом не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті провадження за цією скаргою слід відмовити.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може будь також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року.

2. Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

4. Надіслати ОСОБА_2 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя М.М. Гімон

Суддя Л.Л. Мороз