Справа № 826/16886/16
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2019 року

Київ

справа №826/16886/16

адміністративне провадження №К/9901/65393/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В., під час розгляду у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі - Приватний нотаріус, відповідач), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Приватбанк», Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - треті особи), в якому просив скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за результатом якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 16698753.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державна реєстрація здійснена відповідачем з грубим порушенням вимог законів України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку, що з установлених фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та повернути справу для продовження розгляду у порядку адміністративного судочинства до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу подано 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І., Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/16886/16, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до помилкового висновку про те, що даний спір має цивільно-правовий характер і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки позивач оскаржує протиправне рішення та дії Приватного нотаріуса, як суб'єкта владних повноважень.

Від інших учасників справи відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко