Справа № 153/58/19
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. Справа153/58/19

Провадження2-а/153/1/19-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 заявив позов до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення посилаючись на те, що 04 січня 2019 року вночі він рухався автомобілем НОМЕР_1 з міста Комсомольськ в напрямку міста Вінниці. Рухаючись по автодорозі на території Вінницької області, побачив у заднє дзеркало, що позаду нього рухається патрульний автомобіль, який приближаючись включив червоний проблисковий сигнал і він зрозумів, що необхідно зупинитись. Вказав, що із ним пасажиром в автомобілі також знаходився ОСОБА_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_1 на очах якого відбувались усі події. Після зупинки, до нього підійшов поліцейський та запропонував надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Не сперечаючись він надав інспектору вказані документи. Після цього, інспектор поліції сказав, що він порушив правила дорожнього руху, а саме, рухався у крайній лівій полосі при вільній правій. Позивач заперечив порушення ним ПДР та сказав, що рухався у крайній правій смузі руху, а якщо інколи і виїздив на ліву смугу руху то лише при необхідності обїзду ям, та випередження попутних транспортних засобів, які рухались у правій смузі руху, що не є порушенням ПДР. Далі інспектор поліції віддав йому документи та побажав щасливої дороги. При цьому, поліцейський на місці за його участі не складав жодних документів. Однак, 10.01.2019 на його домашню адресу надійшов конверт від Управління патрульної поліції у Вінницькій області із вмістом оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 836302 від 04.01.2019 яка винесена відповідачем. Жодних інших доказів на підтвердження його вини до оскаржуваної постанови відповідач не надав. Згідно оскаржуваної постанови позивач 04.01.2019 о 00 годині 51 хвилині рухався автомобілем НОМЕР_1 в крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.11.5 ПДР порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок. Із оскаржуваною постановою відповідача позивач не погоджується, та вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить суд винести рішення, яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 836302 від 04.01.2019 винесену Інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1, ч.1 ст. 247 КУпАП.

Позивач ОСОБА_2 21.02.2019 подав заяву про розгляд справи без його участі, та без участі свідка, позовні вимоги підтримав.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому ст. ст.124, 126 КАС України порядку повістками про виклик, про свідчить рекомендоване поштове відправлення, про причини неявки не повідомив.

На підставі ст.205 ч.1 КАС України судом ухвалено провести судовий розгляд справи без участі позивача та представника відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи.

Судом встановлено такі обставини.

Із супровідного листа вих..№615/41/21/0-2018 від 04.01.2019 встановлено, що на адресу ОСОБА_2 направлено постанову у справі про адміністративне правопорушення. Із дослідженої судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №836302 від 04.01.2019 встановлено, що позивач притягається до відповідальності у тім, що він 04.01.2019 о 00 годині 51 хвилині рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Із наявних у справі доказів встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримав 10.01.2019, звернувся 14.01.2019 із позовом про скасування вказаної постанови, тобто, позивачем дотримано передбачені ч. 2 ст. 286 КАС України строки звернення до суду із позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №836302 від 04.01.2019.

Дослідивши усі докази, суд вважає частково доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Позивач не заперечує, що він здійснив виїзд на ліву смугу руху, але пояснював це тим, що на його смузі була перешкода, яку він змушений був об'їжджати.

Дане твердження узгоджується з п. 11.11 ПДР України, де зазначено, що при інтенсивному русі змінювати смугу дозволяється зокрема для об'їзду перешкоди.

Суду не надано доказів, на підтвердження обставин, викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Не надано жодного доказу, що відповідачем під час розгляду справи були розяснені та дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КпАП та його право на захист.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, інспектором була порушена процедура розгляду адміністративної справи, а саме здійснено розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, без здійснення належної підготовки до розгляду справи та без надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності скористатися належними йому правами, зокрема правом на захист.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи усі докази, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 251, 268, 280 КУпАП, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено право на захист. Зокрема, внаслідок вказаних порушень з боку відповідача позивач не мав змоги реалізувати право на захист. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує його права особи,яка притягається до адміністративної відповідальності. Поновлення порушених прав позивача можливе шляхом визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд має підстави в порядку ст. 223, ст.. 286 КАС України постанову серії ЕАВ №836302 від 04.01.2019 - скасувати, а справу надіслати на новий розгляд для виконання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Суд не має підстав для задоволення позовних вимог Григи І П про закриття справи у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки це питання підлягає зясуванню органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи вказаної категорії під час нового розгляду у порядку, встановленому КУпАП. З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у цій частині позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 268 КАС України і на підставі ст.55 Конституції України, на підставі ст.ст.288, 289, 293 ч.1 п.2 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати Постанову серії ЕАВ №836302 від 04.01.2019, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 - та стягнення штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять пять) гривень (подвійний розмір 850 гривень).

Справу надіслати на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15,5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова