Справа № 520/9401/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

25.02.2019 р. справа №520/9401/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_3 управління Держпраці у Харківській області
до Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування"
прозастосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

встановив:

Позивач, Головне управління Держпраці у Харківській області, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу (з урахуванням заяви про зменшення) про застосування до Приватного акціонерного товариства «Харківський завод транспортного устаткування» заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у спосіб зупинення експлуатації пристроїв та устаткування у вигляді вантажопідіймальних кранів під інвентарними номерами 13054А, 13392А, 13391А, 13377А, 13390А, 13389А, 1018А, 13064А, №13049А, 13053А, 13057А, 13050А, 13022А, 13013А, 13225А, 13226А, 13024А, 13716А, 12999А, 13001А, 13615А, 12997А, 12998А (усього 23 одиниці), у вигляді кранбалки без номеру вантажопідйомністю 2 тони в механоскладальному цеху №1, у вигляді двох одиниць кранів - укосин без номерів в механоскладальному цеху №1, у вигляді однієї одиниці крану - укосини без номеру на установці газопламенної різки в складально-зварювальному цеху №3.

Підставами позову є доводи про те, що перелічене устаткування та пристрої експлуатуються без одержання відповідних дозвільних документів.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Харківський завод транспортного устаткування» (далі за текстом ПрАТ, Товариство), власної письмової позиції по суті заявлених вимог до суду не подав.

Про судові засідання 03.12.2018 р., 11.12.2018 р., 14.01.2019 р., 29.01.2019 р., 12.02.2019 р., 25.02.2019 р. сповіщався належно, уповноваженого представника для участі у розгляді справи до суду не направив.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України, незмінність мети та завдання адміністративного судочинства, котрі полягають у захисті прав та інтересів невладного субєкта, обсяг та зміст добутих доказів, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, суд вважає, що перелічені вище обставини не є перешкодою для відправлення правосуддя у цій справі.

Суд, вивчивши доводи позову, повністю виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що з 14.08.2018 р. по 28.08.2018 р. владним субєктом було проведено перевірку діяльності Товариства з питання, зокрема, дотримання законодавства у сфері охорони праці, у сфері промислової безпеки.

Результати перевірки оформлені актом №19-03-01-5117/0903 від 27.08.2018 р.

У тексті п.п. 68-71 ОСОБА_3 владним субєктом викладені судження про вчинення особою порушення ст. 21 Закону України «Про охорону праці», а саме: експлуатацію без необхідних документів вантажопідіймальних кранів під інвентарними номерами 13054А, 13392А, 13391А, 13377А, 13390А, 13389А, 1018А, 13064А, №13049А, 13053А, 13057А, 13050А, 13022А, 13013А, 13225А, 13226А, 13024А, 13716А, 12999А, 13001А, 13615А, 12997А, 12998А (усього 23 одиниці), кранбалки без номеру вантажопідйомністю 2 тони в механоскладальному цеху №1, двох одиниць кранів - укосин без номерів в механоскладальному цеху №1, крану - укосини без номеру на установці газопламенної різки в складально-зварювальному цеху №3.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що дії владного субєкта з приводу призначення перевірки, а також з приводу проведення перевірки Товариством не оскаржувались.

З посиланням на ОСОБА_3 владним субєктом 30.08.2018 р. було видано припис №19-03.01-5117/0903-1265/5207 (далі за текстом Припис), де у п.п. 13-16 міститься приписання усунути порушення, викладені у п.п. 68-71 ОСОБА_3.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що згадане рішення владного субєкта Товариством не оскаржувалось.

Листом від 09.10.2018 р. №1114 Товариство фактично визнало існування тих порушень, котрі викладені в п.п. 68-71 ОСОБА_3 та п.п. 13-16 Припису (а.с. 67).

Існування цих порушень додатково підтверджено також і актом ГУ Держпраці у Харківській області від 15.02.2019 р. №19-03.02-5207/0164 та приписом ГУ Держпраці у Харківській області від 15.02.2019 р. №19-03.02-5207/0164-/5207.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що правовідносини у галузі охорони праці, у томі числі запобігання і ліквідації загрози життю і здоровю людини, унормовані приписами ст.ст. 13, 50 Конституції України, Закону України «Про охорону праці», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.

Згідно з ч. 3 ст. 21 названого закону роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Приєднаними до справи документами підтверджено, що ПрАТ не має діючих дозволів на експлуатацію вантажопідіймальних кранів під інвентарними номерами 13054А, 13392А, 13391А, 13377А, 13390А, 13389А, 1018А, 13064А, №13049А, 13053А, 13057А, 13050А, 13022А, 13013А, 13225А, 13226А, 13024А, 13716А, 12999А, 13001А, 13615А, 12997А, 12998А (усього 23 одиниці кранбалки без номеру вантажопідйомністю 2 тони в механоскладальному цеху №1, двох одиниць кранів - укосин без номерів в механоскладальному цеху №1, крану - укосини без номеру на установці газопламенної різки в складально-зварювальному цеху №3.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що порівнюючи суспільну значимість обєктів захисту згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 4 ст. 242 КАС України з обєктами захисту згідно з ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 3, 8 Конституції України, суд вважає за необхідне віддати беззаперечний пріоритет інтересу захисту життя та здоровя людини, а відтак, попри зміст ст. 77 КАС України весь тягар доказування у даному спорі покладає на невладного субєкта - відповідача по справі.

При цьому, суд додатково зазначає, що оскільки предметом по справі не є оскарження рішення чи діяння субєкта владних повноважень, то відсутні підстави для застосування судом приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, а відтак, спір має бути вирішений виключно за правилами ч.1 ст.77 КАС України.

Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За приписами ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Отже, відповідач як власник виробничих приміщень (рівно як і користувач цих приміщень) повинен забезпечити дотримання закону на території цих приміщень.

Однак, відповідач не подав до суду жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 72-76 КАС України доказів того, що виявлене субєктом владних повноважень обладнання, пристрої, устаткування використовується згідно з законом або фізично відсутнє.

Таким чином, оскільки виявлені владним субєктом обладнання, пристрої, устаткування знаходились на території ведення господарської діяльності відповідачем, то саме на відповідачеві лежить обовязок забезпечити дотримання закону на цій території.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З наведеної норми слідує, що за однією і тією ж обставиною (подією недодержання особою вимог закону) владний субєкт або реалізує владне повноваження контролю у спосіб звернення до суду, або реалізує владне повноваження контролю у спосіб видання власного правового акту індивідуальної дії.

Одночасна реалізація владним субєктом обох заходів контролю неможлива, адже позов про зупинення виробництва продукції (зупинення виготовлення продукції), зупинення реалізації продукції, зупинення виконання робіт, зупинення надання послуг обумовлений таким рівнем порушення закону, котрий обєктивно здатний самостійно (без вирішального та визначального впливу третіх сторонніх заздалегідь непередбачуваних невідворотних та нездоланних факторів) спричинити виникнення реальної загрози життю і здоровю людини.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не усунув порушень згідно з п.п. 68-71 ОСОБА_3 управління Держпраці у Харківській області №19-03-01-5117/0903 від 27.08.2018 р. у встановлений Приписом строк.

Відтак, звернення владного субєкта до суду з цією вимогою є правомірним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписи ч. 1 ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України вимагають від адміністративного суду забезпечити захист прав та інтересів невладного суб'єкта.

Проведений судовий розгляд показав, що заявлена владним суб'єктом вимога не порушує прав та охоронюваних законом інтересів приватної особи в частині зупинення експлуатації обладання, механізмів, пристроїв до настання події усунення порушень згідно з п.п. 68-71 ОСОБА_3 управління Держпраці у Харківській області №19-03-01-5117/0903 від 27.08.2018 р.

У решті вимог заявлена вимога не відповідає правилу юридичної визначеності як невідємній складовій запровадженого ст. 8 Конституції України принципу юридичної визначеності, а тому не підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зупинити експлуатацію Приватним акціонерним товариством "Харківський завод транспортного устаткування" (місцезнаходження - Харківська обл., м. Харків, вул. Каштанова, 14; ідентифікаційний код - 32677185) пристроїв та устаткування у вигляді вантажопідіймальних кранів під інвентарними номерами 13054А, 13392А, 13391А, 13377А, 13390А, 13389А, 1018А, 13064А, №13049А, 13053А, 13057А, 13050А, 13022А, 13013А, 13225А, 13226А, 13024А, 13716А, 12999А, 13001А, 13615А, 12997А, 12998А (усього 23 одиниці), у вигляді кранбалки без номеру вантажопідйомністю 2 тони в механоскладальному цеху №1, у вигляді двох одиниць кранів - укосин без номерів в механоскладальному цеху №1, у вигляді однієї одиниці крану - укосини без номеру на установці газопламенної різки в складально-зварювальному цеху №3 до усунення порушень згідно з п.п. 68-71 ОСОБА_3 управління Держпраці у Харківській області №19-03-01-5117/0903 від 27.08.2018 р.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 26 лютого 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.