Справа № 1840/3163/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 р.Справа № 1840/3163/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника відповідача Бундюк Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 (повний текст складено 24.09.2018, головуючий суддя І інстанції Соп'яненко О.В., м.Суми) по справі № 1840/3163/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив: (а.с.4-8)

- стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 61243,71 грн.;

- зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 по справі № 1840/3163/18 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2: (а.с.34-36)

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 7859,99 грн. ;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов. (а.с.45-46)

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення. Проте, також вказував на протиправність рішення суду першої інстанції та прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку зчим також наполягав на необхідності скасування такого рішення. Надав відзив на апеляційну скаргу, в якій виклав зазначені доводи (а.с.59-61).

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 є пенсіонером органів внутрішніх справ та перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Сумській області.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.11.2017 по справі №577/3696/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2019, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії, починаючи з 01.01.2016, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії. (а.с.12-19)

На виконання даних судових рішень 30.01.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було проведено перерахунок пенсії позивача та у лютому 2018 року виплачено відповідну суму донарахування. (а.с.20-22).

Проте, компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії позивачу виплачена не була.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. В свою чергу, факт того, що відповідач з 01.01.2016 не здійснював належні нарахування та виплати суми пенсії позивачу, не підлягає доказуванню, оскільки вказане встановлено судовим рішенням у спорі між тими самими сторонами.

В той же час, суд першої інстанції вказав на невірність здійсненого позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів в сумі 61243,71 грн. та самостійно здійснив розрахунок суми компенсації втрати частини доходів, яка підлягає нарахуванню та виплаті на користь позивача.

Колегія судді погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі ст.ст.1 та 2 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

За правилами статті 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Приписами п.4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050 та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв'язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону № 2050 та окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 по справі № 814/1428/18 та інших постановах, ухвалених Верховним Судом раніше.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв'язку із протиправним не проведенням перерахунку і, як наслідок, невиплатою пенсії позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, починаючи з 01.01.2016, що встановлено судовим рішенням в справі № 577/3696/17, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. А відтак, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Щодо розміру суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка підлягає нарахуванню та виплаті позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач у своєму адміністративному позові просить стягнути таку суму в розмірі 61243,71 грн., суд першої інстанції, здійснивши самостійно обчислення вказав про необхідність виплати компенсації у розмірі 7859,99 грн.

Представником відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначалося про вірність здійсненого судом першої інстанції розрахунку суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 7859,99 грн.

Враховуючи, що як положеннями Закону №2050, так і положеннями Порядку №159 визначено особливості здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, в тому числі спосіб обчислення суми такої компенсації та формулу, за якою необхідно розраховувати суму такої компенсації, колегія суддів не вбачає підстав для застосування інших показників для розрахунку суми казаної компенсації.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права підстави для його скасування відсутні..

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 по справі № 1840/3163/18 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 по справі № 1840/3163/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, а у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц М.М. Яковенко