Справа № 460/92/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

25 лютого 2019 року м. Рівне №460/92/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: не прибув,

розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпи Р.П.
про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпи Р.П. (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпи Романа Петровича по винесенню постанов про повернення виконавчих документів стягувачу від 28.12.2018;

- зобов'язати головного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпи Романа Петровича відновити виконавче провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем безпідставно вирішено повернути виконавчі документи стягувачу без виконання. Виконавцем не вжито всіх необхідних заходів передбачених Законом щодо примусового виконання рішень. А тому, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню. З підстав зазначених в позовній заяві, позивач просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав відзив на позовну заяву та витребувані судом копії матеріалів виконавчого провадження.

За приписами ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, судом поставлено на обговорення питання про необхідність закриття провадження у справі.

Представник позивача щодо закриття провадження у справі заперечив та зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Рівненської області було відмовлено у відкритті провадження у справі з ідентичних підстав. Вказана обставина позбавляє позивача права на звернення до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.02.2018 Головним державним виконавцем Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпою Р.П. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55706307, з виконання виконавчого листа №1-1, виданого 30.07.2010 Апеляційним судом Рівненської області щодо цивільного позову по кримінальній справі, про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків у розмірі 18050грн. на користь потерпілої ОСОБА_1

05.02.2018 Головним державним виконавцем Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпою Р.П. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55706351, з виконання виконавчого листа №1-1, виданого 30.07.2010 Апеляційним судом Рівненської області щодо цивільного позову по кримінальній справі, про стягнення з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральних збитків на користь потерпілої ОСОБА_1 у розмірі 100 000грн.

З метою виконання виконавчих документів та з'ясування майнового стану боржника, державним виконавцем вчинено ряд заходів щодо їх примусового виконання.

28.12.2018 Головним державним виконавцем Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпою Р.П., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанови у виконавчих провадженнях № 55706307, № 55706351 на підставі яких виконавчі документи повернуто стягувачу без виконання, з правом повторного пред'явлення (а.с.18, 20).

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суду необхідно звернути увагу на наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то юрисдикцію адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII, у редакції на момент прийняття спірних постанов) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, відповідно до частини четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, установленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, унормованим Цивільного процесуальним кодексом України.

Судовий контроль за виконанням судових рішень визначений розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.447 цього Кодексу, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Так, судом встановлено та не спростовувалося сторонами, що ОСОБА_1 було пред'явлено цивільний позов в кримінальному провадженні про стягнення матеріальних збитків у розмірі 18050грн., відшкодування моральних збитків у розмірі 100 000грн., який задоволено вироком Апеляційного суду Рівненської області. На підставі чого вказаним судом було видано виконавчі документи 30.07.2010, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.7-9).

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпи Р.П. по винесенню постанов про повернення виконавчих документів стягувачу від 28.12.2018.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що цей спір відповідно до положень зазначених вище норм Цивільного процесуального кодексу України та Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

В даному випадку, судом який видав виконавчий лист є Апеляційний суд Рівненської області.

А тому, оскарження дії державного виконавця щодо порушення права чи свобод позивача у виконавчому провадженні з виконання вироку в частині цивільних позовних вимог, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Вказана правова позиція суду співпадає з правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018, від 21.11.2018 (у справах №№ 724/689/16-а та 569/12295/16-ц відповідно).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз наведеного свідчить про те, оскарження дії державного виконавця по винесенню постанов про повернення виконавчих документів стягувачу у виконавчому провадженні з виконання вироку Апеляційного суду Рівненської області за наслідками задоволення цивільного позову, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а не за правилами адміністративного судочинства.

Позивач у позовній заяві, поміж тим, зазначає, що Головним державним виконавцем Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпою Р.П. 11.07.2018 було винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Питання юрисдикційності справ за скаргами на дії державного виконавця вже було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду, і з цього приводу зроблено висновок про те, що вказані справи мають розглядатися у порядку того судочинства, у якому ухвалені судові рішення, на виконання яких видано виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню. У порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні, у якому, окрім виконавчих листів, виданих на виконання рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, об'єднані рішення інших органів чи примусово виконуються судові рішення, ухвалені за правилами різних процесуальних законів. Зокрема, такі висновки містяться в постановах від 14 березня 2018 року в справі № 14-19цс18, від 20 червня 2018 року в справі № 14-207цс18, від 12 вересня 2018 року в справі № 11-675апп18, і підстав для відступу від такої позиції не вбачається.

У матеріалах справи відсутні докази того, що у зведеному виконавчому провадженні об'єднано виконавчі документи, видані на виконання судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, чи містяться рішення інших органів.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви NN 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії", заява N 7360/76. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <...> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Таким чином, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вказані дії державного виконавця підлягають оскарженню до суду, який видав виконавчий документ за правилами цивільного судочинства.

Твердження представника позивача щодо наявності ухвали Апеляційного суду Рівненської області про відмову у відкритті провадження у справі, яка позбавляє позивача на звернення до суду, відхиляється судом, оскільки зазначене судове рішення Апеляційного суду Рівненської області стосується інших спірних правовідносин та не може бути підставою для відмови у відкритті провадження за вказаним спором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 статті 238, статтями 239, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі № 460/92/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Карпи Р.П. про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинення певних дій, - закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Апеляційного суду Рівненської області, як суду, який видав виконавчий документ, у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 25 лютого 2019 року

Суддя Зозуля Д.П.