Справа № 160/604/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2019 року Справа № 160/604/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Юнікон» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
22 січня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулосьПриватне акціонерне товариство«Юнікон» (далі - позивач) із позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач) з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/604/19призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
15 лютого 2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено про відсутність законодавчо визначених підстав для повернення коштів з Державного бюджету України з огляду на порушення позивачем строку, встановленого ст. 43 Податкового кодексу України, для повернення надміру сплачених коштів. За твердженням відповідача, цей термін сплинув 16.06.2017 року з урахуванням дати набрання законної сили судовим рішення у справі №2а/0470/7507/12. Крім того, відповідач не погоджується з доводами позивача щодо бездіяльності. Відповідач зауважив, що бездіяльності з боку митного органу не було, на звернення позивача були вчасно надані обґрунтовані відповіді. Щодо вимог про зобов'язання вчинити певні дії, відповідач зазначив, що згідно з Рекомендаціями Кабінету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний розсуд у діяльності суб'єктів публічної адміністрації безпосередньо пов'язаний із дискреційними повноваженнями. Відповідачем в даному в даному випадку обрано не вірний спосіб захисту.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що не погоджується з доводами відповідача, оскільки відзив не містить заперечень щодо наведених позивачем обставин та правих підстав позову.Тому, вважає, що відзив є необґрунтованим. Просить задовольнити позов в повному обсязі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
20 січня 2012 року між позивачем та ВАТ «Білоруській металургійний завод» укладено договір №12020602 на імпорт товару - металопрокату.
07 березня 2012 року з метою здійснення митного оформлення товару позивач надав Дніпропетровській митниці вантажну митну декларацію №110080000/2012/104446 від 07.03.2012 року на товар:
Митна вартість товару № 1 та товару № 2 була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ -2, а саме, товар № 1 - 19, 957 RUB/кг, товар № 2 - 23, 815 RUB/кг. При цьому, позивачем визначено митну вартість товару № 1 за ціною договору № 12020602 від 20.01.2012 року, а товару № 2 - за резервним методом.
13 березня 2012 року відповідач прийняв рішення про визначення митної вартості товарів № 110080000/2012/100231/2 від 13.03.2012 року, згідно з яким за методом 6 була визначена нова митна вартість товару № 1, що призвело до її підвищення та, відповідно, до сплати підвищеної суми податку на додану вартість.
Не погодившись з такими рішеннямимитного органу, позивач оскаржив їх до суду.
Не погодившись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, митним органом подано касаційну скаргу.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.08.2015 року касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів відхилено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року залишено без змін.
01 серпня 2014 року АТ «Юнікон» звернулося до Дніпропетровської митниці із заявою за вих.№497-УСтаІ/ЮрВ(далі - заява №1) про надання Висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про повернення АТ «Юнікон» надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 62 732,91грн. шляхом їх зарахування на поточний рахунок Приватного акціонерного товариства «Юнікон» (а.с.34).
Листом від 21.08.2014 р. №5360/04-5052 Дніпропетровська митниця повідомила позивача, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2014 р. у справі №2а/0470/7507/12 зупинено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 р. та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 р. до закінчення їх перегляду в касаційному порядку (а.с.35).
05 лютого 2016 року позивач знову звернувся до Дніпропетровської митниці із заявою за вих.№ 24/2016/ЮрВ(далі - заява №2) про надання висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про повернення АТ «Юнікон» надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 62 732,91грн. шляхом їх зарахування на поточний рахунок Приватного акціонерного товариства «Юнікон» (а.с.44).
Листом від 23.02.2016 р. №438/10/04-5Д-25-01 Дніпропетровська митниця повідомила позивача, що на теперішній час відсутній законодавчо врегульований Порядок визначення надміру сплаченої суми податків за результатами скасування судом рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.45-46).
06 липня 2018 року позивач повторно звернувся до Дніпропетровської митниці із заявою за вих.№ 241-УСтаІ/ЮрВ(заява №3) про надання висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про повернення АТ «Юнікон» надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 62 732,91грн. та зарахування її на поточний рахунок Приватного акціонерного товариства «Юнікон» (а.с.47-48).
Листом від 24.07.2018 р. №1603/10/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця повідомила позивача, що дата виникнення надміру сплаченої суми митних платежів обраховується з дати прийняття рішення судом апеляційної інстанції. З урахуванням норм статті 43 Податкового кодексу України, Порядку №643, дати набрання законної сили судовим рішенням у справах №2а/0470/7507/12 та №2а/0470/7309/12, термін подання платником податків заяви про повернення надміру сплачених сум митних платежів сплинув 16.06.2017 р. та 02.02.2018 р., у зв'язку з чим у митниці відсутні підстави для проведення процедури повернення коштів (а.с. 49-51).
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача підготувати висновок про повернення надміру сплачених коштів у вигляді митних платежів, звернувся до суду.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України визначено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.
Так, згідно з частинами першою-третьою статті 301 Митного Кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Частиною 4 ст. 301 Митного кодексу України передбачено, що якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Згідно з п. 43.1. ст. 43 Податкового Кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Пунктом 43.3 статті 43 Податкового Кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до пунктів 43.4-43.5 ст. 43 Податкового Кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
За правилами пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 № 618 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
Згідно з абзацами першим, другим, дванадцятим пункту 1, пунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ зазначеного Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.
У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків-юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.
Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.
Відділ митних платежів митного органу перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.
За правилами пунктів 2, 3 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.
Платник подає заяву про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку, в якій зазначаються напрями зарахування коштів, які повертаються.
18 липня 2017 року наказом Міністерством фінансів України №643 затверджено новий Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (далі - Порядок №643, чинний на момент звернення позивача із третьою заявою).
Згідно із положенням Розділу ІІІ Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.
Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу.
За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням
Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України
Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не булипокладені в основу оскаржуваногорішення, за виняткомвипадків, коли віндоведе, що ним буловжито всіх можливих заходів для їхотримання до прийняттяоскаржуваногорішення, але вони не булиотримані з незалежнихвіднього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, з'явлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.
Якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком № 618 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та Порядком 643 (чинним на момент звернення позивача з третьою заявою).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач неодноразово звертався із заявами до відповідача про надання висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про повернення АТ «Юнікон» надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 62 732,91грн. шляхом їх зарахування на поточний рахунок Приватного акціонерного товариства «Юнікон», а саме: 01.08.2014 року (а.с.34), 05.02.2016 року (а.с.44) та 06.07.2018 року (а.с.47-48).
Листом від 21.08.2014 р. №5360/04-5052 Дніпропетровська митниця повідомила позивача, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2014 р. у справі №2а/0470/7507/12 зупинено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 р. та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 р. до закінчення їх перегляду в касаційному порядку (а.с.35).
Листом від 23.02.2016 р. №438/10/04-5Д-25-01 Дніпропетровська митниця повідомила позивача, що на теперішній час відсутній законодавчо врегульований Порядок визначення надміру сплаченої суми податків за результатами скасування судом рішення про коригування митної вартості товарів, зауважуючи, що скасування рішення митниці не є безумовною підставою для повернення коштів, сплачених відповідно до цього рішення (а.с.45-46).
Листом від 24.07.2018 р. №1603/10/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця повідомила позивача, що дата виникнення надміру сплаченої суми митних платежів обраховується з дати прийняття рішення судом апеляційної інстанції. З урахуванням норм статті 43 Податкового кодексу України, Порядку №643, дати набрання законної сили судовим рішенням у справах №2а/0470/7507/12 та №2а/0470/7309/12, термін подання платником податків заяви про повернення надміру сплачених сум митних платежів сплинув 16.06.2017 р. та 02.02.2018 р., у зв'язку з чим у митниці відсутні підстави для проведення процедури повернення коштів (а.с.50-51).
Суд вважає, що доводи відповідача в якості обґрунтування відмови у поверненні надміру сплачених коштів у вигляді митних платежів на відсутність законодавчо врегульованого порядку визначення надміру сплаченої суми податків за результатами скасування судом рішення про коригування митної вартості товарів (викладеного у листі від 23.02.2016 р. №438/10/04-5Д-25-01) та на порушення строку звернення з відповідною заявою (викладеного у листі від 24.07.2018 р. №1603/10/04-50-19-01) є необґрунтованими та безпідставними.
Пунктом 43.3 статті 43 Податкового Кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 року у адміністративній справі №2а/0470/7507/12 року, яка набрала законної сили 17.04.2014 року, митним органом не підтверджено обґрунтованість та правомірністьсвого рішення про коригування митної вартості товару позивача за резервним методом.
При цьому, з таким висновком судів першої та апеляційної інстанції погодився і суд касаційної інстанції.
Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.08.2015 року касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів відхилено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року залишено без змін.
Таким чином, рішення митного органу, яке зумовило надмірну сплату позивачем митних платежів, є визнано протиправним, а тому суми сплачених платежів у розмірі 62 732,91 грн. відповідно до вимог чинного законодавства підлягає поверненню в порядку і на умовах, встановлених ст. 301 МК України, ст. 43 ПК України та ст. 45 БК України.
При цьому, саме з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №2а/0470/7507/12, має вираховуватись строк для звернення із заявою про повернення надміру сплачених сум митних платежів.
Доводи відповідача щодо порушення позивачем строків, визначених ст. 43 Податкового кодексу України, не враховуються судом з урахуванням тієї обставини, що первісно позивач звернувся з відповідною заявою 01.08.2014 року (а.с.34), тобто майже одразу після набрання законної сили постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 року у адміністративній справі №2а/0470/7507/12, а вдруге - 05.02.2016 року (а.с.44).
А враховуючи той факт, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2014 р. у справі №2а/0470/7507/12 виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 р. та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 р. було зупинено до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, тобто до 13.08.2015 р., строк, визначений у пп.43.3 ст.43 Податкового кодексу України не міг бути пропущений позивачем навіть на момент його третього звернення.
Окрім того, як вбачається з листів від 23.02.2016 р. №438/10/04-5Д-25-01 та від 24.07.2018 р. №1603/10/04-50-19-01 відповідачем не вжито дій, визначених Порядком №618, чинними на момент подання заяв №1 та №2, та Порядком № 643 (проведення перевірки, встановлення факту відсутності надмірної сплати податку, встановлення факту оформлення заяви не за встановленими порядком і формою, наявності податкового боргу).
Листи Дніпропетровської митниці від 23.02.2016 №438/10/04-5Д-25-01 від 24.07.2018 р. №1603/10/04-50-19-01 не містить обґрунтованої відповіді про відсутність підстав для повернення надміру переплачених коштів при тому, що митним органом не ставиться під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначається про жодні недоліки в документах, які надані позивачем в якості додатків.
За таких обставин, суд вважає, що Дніпропетровською митницею як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів відмови позивачу у підготовці висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів у загальній сумі 62 732,91грн., та направлення його разом з іншими передбаченими законодавством документами до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, тому наявні підстави для зобов'язання відповідача підготувати та направити даний висновок.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Юнікон» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Юнікон» судовий збір у розмірі 1921,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук