Справа № 160/8413/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Справа № 160/8413/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 14 червня 2018 року вих. № М7858-18, про відмову мені у призначенні пенсії по лінії МВС України, а саме: пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 1-2, статті 12 частина 1 пункт «а» абзац 2, статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України (вислуга років в ОВС України - 20 років, 11 місяців 3 дні, посада - слідчий слідчого відділення Покровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, спеціальне звання - майор міліції) з урахуванням перерахунку пенсій колишнім працівникам МВС відповідно до Закону України «Про Національну поліцію України», вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та з урахуванням припису частини 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено підвищення пенсії учасникам бойових дій в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській з 14 травня 2018 року (дати отримання заяви) призначити ОСОБА_1 пенсію як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України (вислуга років в ОВС України - 20 років, 11 місяців 3 дні, посада - слідчий слідчого відділення Покровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, спеціальне звання - майор міліції) відповідно до пункту «б» статті 1-2, статті 12 частина 1 пункт «а» абзац 2, статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням перерахунку пенсій колишнім працівникам МВС відповідно до Закону України «Про Національну поліцію України», вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та з урахуванням припису частини 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено підвищення пенсії учасникам бойових дій в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п.б ст.1-2, абз.2 п.а ч.1 ст. 12, ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України з урахуванням перерахунку пенсії колишнім працівникам МВС відповідно до Закону України «Про Національну поліцію України», постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та ч.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки ОСОБА_1 має право вибору виду пенсії і повторне призначення пенсії по лінії МВС України ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не обмежується.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанової О.В. від 12.11.2018р. прийнято до провадження адміністративну справу №160/8413/18 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ УПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. При цьому, позивач був призваний на військову службу по частковій мобілізації на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року та в період з 27.07.2015 року по 10.10.2016 року перебував на службі в військових частинах Національної гвардії України. Після звільнення в запас Збройних Сил України ОСОБА_1 була перерахована пенсія і призначена пенсія як військовослужбовцю Національної гвардії України. У зв`язку з різницею у розмірі пенсії, призначеної як військовослужбовцю Національної гвардії України, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про обрахування можливої пенсії на підставі п.б ст.1-2, абз.2 п.а ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України. Однак, безпосередньо заяви про перехід на інший вид пенсії позивачем подано не було, а отже немає підстав для призначення іншого виду пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є військом пенсіонером за вислугою років та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію» в період з 27.07.2015 року по 10.10.2016 року перебував на службі в військових частинах Національної гвардії України, а саме в військових частинах № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 на посадах командира відділення, стрільця-радіотелефоніста, стрільця комендантського відділення. Крім того, у в/ч № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 Національної гвардії України, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районах її проведення, є учасником бойових дій.
На підставі Указу Президента України №115/2016 від 26.09.2016 року ОСОБА_1 був звільнений в запас Збройних Сил України 10 жовтня 2016 року.
З наявних матеріалів справи слідує, що позивачу було проведено перерахунок пенсії і призначено пенсію як військовослужбовцю Національної гвардії України.
При цьому, розмір перерахованої пенсії позивача складається з надбавок та підвищення, зокрема, підвищення учаснику бойових дій відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Крім того, на підставі вимог постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу було здійснено перерахунок пенсії.
10.05.2018 року позивачем була подана заява про обрахування можливої пенсії на підставі п.б ст.1-2, абз.2 п.а ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України.
Листом від 14.06.2018 року №М7858-18 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про те, що останньому призначена пенсія з урахуванням додаткової вислуги років, набутої під час проходження служби в Національній гвардії України та проведено перерахунок означеної пенсії на підставі постанови КМУ від 21.02.2018р. №103. Таким чином, з урахуванням останнього місця служби позивача, а саме військової частини № НОМЕР_3 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, для повернення на пенсію, яка призначається як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України, у ОСОБА_1 відсутні підстави, оскільки останнім не подана відповідна заява про перехід на інший вид пенсії.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби, зокрема, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту; особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.
Відповідно абз.3 ст.2 ЗУ №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу повторного прийняття їх на службу до дня демобілізації або звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу у зв`язку з мобілізацією, на особливий період.
Також ст.7 означеного Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Так, Закон №2262-ХІІ передбачає такі види пенсі й, як пенсія за вислугу років, пенсія по інвалідності та пенсія в разі втрати годувальника. Також даним Законом визначено порядок призначення, обчислення та перерахунку означених пенсій.
Таким чином, позивач має право на отримання пенсії згідно вимог Закону №2262-ХІІ або Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за власним вибором.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ. При цьому, жодної заяви щодо вибору та переходу на інший вид пенсії від позивача на адресу пенсійного органу не надходило.
Щодо заяви позивача від 10.05.2018 року про обрахування можливої пенсії на підставі п.б ст.1-2, абз.2 п.а ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі начальницького складу органів внутрішніх справ України, то вона не є підставою для переходу на інший вид пенсій, оскільки посилання в ній на ст.1-2 Закону №2262-ХІІ визначає лише коло осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.
Крім того, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій у відповідності до Закону №2262-ХІІ здійснюється на підставі Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, та відмовляє в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст.2, 5, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова