Справа № 826/13487/16
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2019 року № 826/13487/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради

третя особа Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація

про визнання протиправним та скасування рішення в частині

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської ради (далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року N 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" - в частині включення до Переліку об'єктів комунальної власності міста Києва житлового будинку за адресою просп. Відрадний, 71/2 (п. 192 розділу 1 табл. 6 додатку 9 до рішення) та сміттєзбірника за адресою просп. Відрадний, 71/2 (п. 83 розділу 2 табл. 6 додатку 9 до рішення).

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Іщука І.О. від 16.10.2016 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено її до розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Іщука І.О., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

Ухвалою від 11.04.2017 року справу було прийнято до провадження суддею Вєкуа Н.Г.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2018р. у зв'язку з перебуванням у відпустці судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа № 826/13487/16, враховуючи надходження заяви про забезпечення позову, з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду, справу передано на повторний розподіл.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.09.2018р. вказаний адміністративний позов передано судді Патратій О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року справу було прийнято до провадження суддею Патратій О.В. та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що оскаржуване рішення прийнято всупереч чинного законодавства України, та призводить до порушення особистих прав позивача, як співвласника, щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 6791 від 23.03.1998р., виданого згідно з розпорядженням № 924 від 23.03.1998р., ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 в м Києві. Вказана квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», вказаний будинок позивача віднесено до комунальної власності (п. 192 розділу 1 табл. 6 додатку 9 до рішення).

Крім того, належна до домоволодіння господарська будівля - сміттєзбірник також ї внесена до комунальної власності (п. 83 розділу 2 табл. 6 додатку 9 до рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникам квартири дво - або багатоквартирному житловому приміщені належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому приміщені.

Згідно статті 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Багатоквартирний будинок є спільною частковою власністю його співвласників, за виключенням майна, зазначеного в ч. 2 ст. 382 ЦК України.

Стаття 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-XII від 1992 року (далі Закон - №2482-XII) встановлює, що приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст.10 Закону №2482-XII допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону №2482-XII власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Отже, допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 зазначеного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинків одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Допоміжні приміщення складаються із загального та неподільного майна і належать співвласникам приміщень нежитлового фонду на праві спільної власності (спільне майно). Неподільне майно (сходові клітини, коридори, підвали тощо) належать співвласникам на праві спільної сумісної власності та не підлягає відчуженню. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених межах розпоряджаються спільним майном відповідно до вимог цивільного законодавства.

Конституційний Суд України у рішенні від 02 березня 2004 року №4-рп/2004 у справі №1-2/200 за конституційним зверненням ОСОБА_2 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) відзначив, що допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

У п.1.1 резолютивної частини рішення Конституційний Суд зазначив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Так п. 4.3 Рішення №4-рп/2004 встановлює, зокрема, що у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступників) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями.

У рішенні від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 «У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»») Конституційний Суд України визначив, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Таким чином, допоміжні приміщення є спільною власністю мешканців будинку, а набуте громадянами право на квартири житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним, забезпечується державою і захищається судом, адже згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Також, згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ч. 2 ст. 369, ч. 1 ст. 358 ЦК України встановлено, що розпорядження майном, що є як у спільній сумісній власності та і в спільній частковій власності здійснюється виключно за згодою всіх співвласників.

Отже, прийняття рішення про передачу будинку (або його частки), який є спільною власністю, у комунальну власність пов'язується з обов'язковою згодою співмешканців будинку на таку передачу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З системного аналізу вищевикладеного, судом вбачається, що будь-які дії щодо управління або будь-якого іншого розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку потребують згоди всіх співвласників цього майна.

Таким чином, прийняття рішення щодо можливості передачі будинку, який є спільною власністю осіб, що є власниками квартир та інших приміщень в ньому, у будь-яку іншу власність, у тому числі у комунальну можлива лише за наявності обумовленої згоди всіх співвласників певного житлового будинку.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що прийняття рішення про передачу будинку, який є спільною власністю, у комунальну власність пов'язується зі обов'язковою згодою співмешканців будинку на таку передачу.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є співвласником допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, який віднесено до комунальної власності оскаржуваним рішенням відповідача, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру.

Відповідач жодних доказів, які б підтверджували отримання від власників квартир вказаного будинку, зокрема і від позивача, документів (письмової згоди), щодо передачі будинку у комунальну власність суду не надав.

Співвласники вказаного житлового будинку є також співвласниками допоміжних приміщень цього будинку. Тому передаючи до об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва житловий будинок та сміттєзбірник за адресою просп. Відрадний, 71/2 відповідач порушив право даних співвласників житлового будинку користуватися та розпоряджатися допоміжними приміщеннями.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 22.04.2015р. у справі № 826/10084/14 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015р. у справі № 826/3661/14.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на те, що у зв'язку з ліквідацією з 31.10.2010р. районних у м. Києві рад, у тому числі і Солом'янської, усе майно що перебувало у комунальній власності районних рад підлягало передачі до Комунальної власності міста Києва, суд зазначає наступне.

Вказані вище приписи чинного законодавства України чітко визначають, що прийняття рішення про передачу будинку, який є спільною власністю, у комунальну власність пов'язується зі обов'язковою згодою співмешканців будинку на таку передачу.

Будь-які дії щодо управління або будь-якого іншого розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку потребують згоди всіх співвласників цього майна. Таким чином, прийняття рішення щодо можливості передачі будинку, який є спільною власністю осіб, що є власниками квартир та інших приміщень в ньому, у будь - яку іншу власність, у тому числі у комунальну можлива лише за наявності обумовленої згоди всіх співвласників певного житлового будинку. Жодних винятків вказане правило не передбачає, що не дозволяє ні суду, ні жодному іншому органу відступити від його виконання.

Отже відповідачем не дотримано порядку такої передачі, шляхом не отримання згоди співмешканців будинку, як власників допоміжних приміщень.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є співвласником допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, який віднесено до комунальної власності оскаржуваним рішенням відповідача, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру. Відповідач жодних доказів, які б підтверджували отримання від власників квартир вказаного будинку, зокрема і від позивача, документів (письмової згоди), щодо передачі будинку у комунальну власність суду не надав.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що відсутні докази отримання згоди на вчинення дій відповідачем відносно багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, просп. Відрадний № 71/2, у тому числі щодо передачі останнього у комунальну власність, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» - в частині включення до Переліку об'єктів комунальної власності міста Києва житлового будинку за адресою: м. Київ, просп. Відрадний № 71/2.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року N 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" в частині включення до Переліку об'єктів комунальної власності міста Києва житлового будинку за адресою просп. Відрадний, 71/2 (п. 192 розділу 1 табл. 6 додатку 9 до рішення) та сміттєзбірника за адресою просп. Відрадний, 71/2 (п. 83 розділу 2 табл. 6 додатку 9 до рішення).

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій