Справа № 826/11091/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа №826/11091/13-а

касаційне провадження №К/9901/6574/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013 (головуючий суддя - Федорчук А.Б., судді: Аблов Є.В., Амельохін В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 (головуючий суддя - Собків Я.М., судді: Борисюк Л.П., Петрик І.Й.) у справі № 826/11091/13-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Міністерства доходів і зборів України, Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» звернулось до суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України та Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 № та рішення від 01.07.2013 № 5872/6/99-99-10-05-15 про результати розгляду повторної скарги.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 10.10.2013 в задоволенні позову відмовив повністю.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01.07.2015 залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» оскаржило їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 50.1 статті 50, пункту 87.1 статті 87, підпункту 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 70, 72, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, наголошує, що попередніми судовими інстанціями залишено поза увагою те, що відповідач, розраховуючи в розглядуваній ситуації суму узгодженого податкового зобов'язання позивача, прийняв за основу виключно показники декларації, поданої 30.07.2012, при цьому повністю проігнорував показники уточнюючої декларації, скерованої Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» 17.08.2012, щодо якої відсутні жодні повідомлення про неприйняття або рішення щодо невизнання.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток за півріччя 2012 року, наслідки якої оформлено актом від 05.04.2013 № 353/40-20/24364528.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Зокрема, з'ясовано, що Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» 30.07.2012 засобами телекомунікаційного зв'язку скеровано на адресу відповідача декларацію з податку на прибуток підприємства за півріччя 2012 року з такими показниками: податок на прибуток за звітний (податковий) період (рядок 14 декларації) в сумі 24999524,00 грн.; податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду, (рядок 16 декларації) в розмірі 20860995,00 грн.; сума авансового внеску при виплаті дивідендів, нарахована за результатами останнього календарного кварталу звітного (податкового) періоду, що має бути сплачена за місцезнаходженням юридичної особи, (рядок 22 декларації) в розмірі 5033847,00 грн.

Станом на 19.08.2012 (граничний термін сплати узгодженої суми податкового зобов'язання) самостійно визначена сума в розмірі 25894842,00 грн. не була сплачена позивачем у повному обсязі, в результаті чого за Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» почав обліковуватись податковий борг у сумі 6676233,06 грн.

20.08.2012 позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку скеровано до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за півріччя 2012 року, в якій вказано такі показники: податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду, (рядок 16 декларації) в розмірі 14149941,00 грн.; сума авансового внеску при виплаті дивідендів, нарахована за результатами останнього календарного кварталу звітного (податкового) періоду, що має бути сплачена за місцезнаходженням юридичної особи, (рядок 22 декларації) в розмірі 5033847,00 грн.; зменшення податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (від'ємне значення (рядок 16 - рядок 16 податкової декларації, яка уточнюється) (рядок 26 декларації) в розмірі 6711054,00 грн.

Однак, листом від 22.08.2012 № 7369/10/40-250 Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників повідомило позивача про невизнання податковою звітністю зазначеної уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2012 року з огляду на те, що документ складено з порушенням правил статті 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.04.2013 № , згідно з яким застосовано штраф у сумі 1335246,60 грн.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням Міністерства доходів і зборів України від 01.07.2013 № 5872/6/99-99-10-05-15 названий акт індивідуальної дії залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 № , судові інстанції виходили з того, що уточнююча податкова звітність Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» податковим органом прийнята не була у зв'язку з невідповідністю вимогам податкового законодавства, а самостійно визначені податкові зобов'язання з податку на прибуток за півріччя 2012 року в поданій 30.07.2012 засобами телекомунікаційного зв'язку декларації у визначений Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк виконані не були.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За правилами пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Водночас пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов'язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

В матеріалах розглядуваної адміністративної справи містяться уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за півріччя 2012 року, скерована на адресу органу доходів і зборів 17.08.2012, та квитанція № 2 про її доставлення до районного рівня Державної податкової служби України.

За доводами Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» в результаті подання зазначеної уточнюючої податкової декларації самостійно узгодженим податковим зобов'язанням з податку на прибуток за півріччя 2012 року є 14149941,00 грн., а не 20860995,00 грн., як визначив орган доходів і зборів.

Утім, судові інстанції в порушення наведених процесуальних вимог подану позивачем 17.08.2012 уточнюючу податкову декларацію не дослідили, не з'ясували, чи визнана вона органом доходів і зборів податковою звітністю, а також, чи вплинули уточнені Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» в цій звітності показники на його дійсний податковий обов'язок у межах спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення в частині позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 № підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість зазначеної позовної вимоги з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Щодо рішення Міністерства доходів і зборів України від 01.07.2013 № 5872/6/99-99-10-05-15 про результати розгляду повторної скарги, то воно прийняте за наслідками вирішення податкового спору в досудовому порядку, не є актом реалізації контролюючим органом повноважень у сфері управлінської діяльності та не породжує для платника жодних правових наслідків, у зв'язку з чим правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 у справі № 826/11091/13-а в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 № скасувати.

Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 у справі № 826/11091/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк