Справа № 0340/1480/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3670/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об`єднаного міського військового комісаріату на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року (рішення ухвалене у м. Луцьк судом у складі головуючого судді Волдінера Ф.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності у формі відмови у надісланні документів, доданих до заяви від 02.02.2018 року, на розгляд комісії Міністерства оборони України та зобов`язання надіслати зазначені документи на розгляд комісії Міністерства оборони України.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем було неправомірно відмовлено у надісланні документів на розгляд комісії Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю її сина, ОСОБА_2 , смерть якого настала в зв`язку із захворюванням набутим під час проходження військової служби. Дана відмова обґрунтована тим, що згідно норм Закону України «Про соціально правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця, смерть якого настала після звільнення зі служби не передбачається. Позивач не погоджується з таким висновком відповідача тому звернулася за захистом своїх прав у суд. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність у формі відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслати документи ОСОБА_1 , додані до заяви від 02.02.2018 року, на розгляд комісії Міністерства оборони України. Зобов`язано Луцький об`єднаний міський військовий комісаріат надіслати документи ОСОБА_1 на розгляд комісії Міністерства оборони України.

Рішення суду першої інстанції оскаржив Луцький об`єднаний міський військовий комісаріат. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2015 року ОСОБА_2 був звільнений з військової служби, у зв`язку з непридатністю до військової служби через захворювання, отримане ним під час проходження військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Протоколом Військово-лікарської комісії Західного регіону №859 від 18.11.2016 року встановлено, що захворювання і причина смерті ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 є матір`ю померлого (а. с. 15) і відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни (а. с. 20).

02.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Луцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою щодо направлення її документів для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю сина (а. с. 18).

Листом від 07.02.2018 року №447 Луцький об`єднаний міський військовий комісаріат відмовив у надсиланні таких документів на розгляд комісії Міністерства оборони України, у зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме частиною другою статті 16 Закону України «Про соціально правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко врегульовано питання про те, що виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця, смерть якого настала після звільнення зі служби, не передбачається.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які померли.

Згідно ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а)вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б)вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в)навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г)подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відтак, законодавством визначено перелік підстав, за наявності яких призначення і виплата відповідної одноразової грошової допомоги не здійснюються, разом з тим, жодна з цих обставин не була підставою для не прийняття висновку стосовно можливості виплати заявниці одноразової грошової допомоги.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Аналіз наведених норм говорить про те, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Апеляційний суд звертає увагу, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер.

Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті.

Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби (постанова Верховного Суду від 06.02.2018 року справа №761/18099/15-а).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Вказане кореспондується з положеннями пункту 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві ,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (надалі Порядок №975), відповідно до яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пункту 13 Порядку №975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і п. 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, є помилковим висновок відповідача, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, а відтак є обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у надісланні документів позивача для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Луцького об`єднаного міського військового комісаріату залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року у справі №0340/1480/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.02.2019 року