Справа № 826/9474/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9474/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта в окремій частині, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просила визнати протиправним та нечинним пункт 17 Розділу V Наказу Міністерства юстиції України від 25.10.2016 №3053/5 «Про затвердження Порядку допуску до професії приватного виконавця» як такий, що не відповідає ч. 3 ст. 21 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2018 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення в позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача в порядку письмового провадження, вимоги апеляційної скарги підтримано.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 03.04.2017 по 28.04.2017 ОСОБА_3 пройдено навчальні курси з отримання знань у сфері примусового виконання судових рішень та рішень інших органів відповідно до Порядку допуску до професії приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2016 року №3053/5 в Інституті права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України та отримано свідоцтво №315 від 06.05.2017.

В період з 19.06.2017 до 19.07.2017 позивачем пройдено стажування на базі Лівобережного відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя.

Копією свідоцтва про проходження стажування №51 від 03.08.2017, виданого Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підтверджується, що ОСОБА_3 пройшла стажування у сфері примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, як особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Листом Міністерства юстиції України від 12.09.2017 №25871-0-33-17 позивача повідомлено про те, що згідно протоколу засідання Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 11.09.2017 №24 прийняте рішення про надання позивачу допуску до складання кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, а листом від 13.09.2017 за № 25871-0-33-17 позивача повідомлено про проведення кваліфікаційного іспиту 23.10.2017.

За результатами кваліфікаційного іспиту прийнято рішення про те, що ОСОБА_3 іспит не складено та відмовлено у видачі останній посвідчення приватного виконавця.

В подальшому, листом від 08.05.2018 за №25871-0-33-17 Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_3 про допуск останньої до складання кваліфікаційного іспиту, який буде проведений 04.06.2018.

За результатами повторного кваліфікаційного іспиту прийнято рішення про те, що ОСОБА_3 іспит не складено та відмовлено у видачі останній посвідчення приватного виконавця.

Позивач вважаючи, що практичне завдання за своєю суттю не є автоматизованим тестуванням у розумінні ч. 3 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII, оскаржив пункт 17 Розділу V Порядку №3053/5 до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 17 Розділу V Порядку №3053/5 не суперечить вимогам ч. 3 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII, а спрямований саме на виконання приписів цього Закону та затверджує єдину процедуру проведення практичного завдання під час складання кваліфікаційного іспиту особою, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що Кваліфікаційна комісія приватних виконавців Міністерства юстиції України наділена повноваженнями щодо проведення кваліфікаційних іспитів, які проводяться шляхом автоматизованого тестування, та затвердження їх результатів, і не наділена повноваженнями щодо оцінювання результатів їх проведення.

Згідно до п. 4 Розділу V Порядку №3053/5 для складання кваліфікаційного іспиту використовується електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

В свою чергу, оскаржувані положення, на думку позивача, суперечать вимогам закону, а саме перетворення автоматизованого тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, в ручне оцінювання членами комісії, що порушує права позивача на доступ до професії приватного виконавця.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, регулюються Конституцією України, Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Порядком допуску до професії приватного виконавця, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25.10.2016 №3053/5, зареєстрованого Міністерством юстиції України 07.11.2016 №1445/29575, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до п. 1, 12 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

В свою чергу, ст. 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Накази Міністерства юстиції України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (абзаци 1, 2 пункту 10 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.02.2014).

Статтею 6 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII закріплено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Статтею 17 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII вбачається, що підготовку приватних виконавців забезпечує Міністерство юстиції України, для чого визначає: порядок проходження навчання та стажування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця; перелік документів, які подаються Кваліфікаційній комісії приватних виконавців особою, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для підтвердження відповідності цієї особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону; порядок допуску таких осіб до складання кваліфікаційного іспиту; порядок складання кваліфікаційного іспиту, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців (далі - Кваліфікаційна комісія).

Положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.

Частиною 5 ст. 19 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII встановлено, що Кваліфікаційна комісія: 1) визначає дату складення кваліфікаційних іспитів; 2) розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування; 3) розглядає документи, подані особами, які мають намір отримати право на здійснення діяльності приватного виконавця, на відповідність вимогам, визначеним цим Законом; 4) проводить кваліфікаційні іспити та затверджує їх результати; 5) приймає рішення про видачу посвідчення приватного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII кваліфікаційний іспит проводиться шляхом автоматизованого анонімного тестування особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.10.2016 року № 3053/5 затверджено Порядок допуску до професії приватного виконавця.

Наказом Міністерства юстиції України від 18.09.2017 року № 2905/5 внесені зміни до розділу V Порядку, зокрема, щодо порядку: оприлюднення тестових завдань, часу виконання робіт, оцінювання виконаних завдань, визначення прохідного балу по кожному із завдань та загального балу. Наказ набрав чинності 22.09.2017 року, з дня його офіційного опублікування.

Позивач був заздалегідь обізнаний із змінами, що відбулися у процедурі допуску до професії приватного виконавця та фактично погодився із новими правилами складання кваліфікаційного іспиту, прийнявши рішення пройти автоматизоване анонімне тестування.

При цьому, згідно пункту 4 розділу V Порядку №3053/5, для складання кваліфікаційного іспиту використовується електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця (далі - Система тестування).

Генерація облікових записів (імен доступу та паролів) осіб, допущених до іспиту, та внесення їх до Системи тестування здійснюється секретарем Кваліфікаційної комісії (пункт 7 розділу V Порядку №3053/5). Перед початком іспиту особи, допущені до іспиту, отримують у секретаря Кваліфікаційної комісії на вибір запечатаний конверт з ім'ям доступу та відповідним паролем, що необхідні для реєстрації у Системі тестування. Другий примірник імені доступу та пароля скріплюється підписом особи із зазначенням її прізвища, імені та по батькові і розкривається секретарем Кваліфікаційної комісії лише після формування та роздрукування екзаменаційної відомості. Після отримання імені доступу та відповідного пароля всіма особами секретар Кваліфікаційної комісії роз'яснює порядок проведення іспиту, а також демонструє процедуру виконання автоматизованого анонімного тестування у Системі тестування.

Відповідно до пункту 8 розділу V Порядку №3053/5 тестові завдання (перелік тестових питань теоретичної частини, ситуаційні завдання та практичні завдання) для кваліфікаційного іспиту затверджуються Кваліфікаційною комісією. Тестові завдання та варіанти відповідей оприлюдненню не підлягають. Безпосереднє внесення до Системи тестування тестових завдань та відповідей на них здійснюється відповідальною особою, визначеною Кваліфікаційною комісією. Розподіл тестових завдань здійснюється Системою тестування індивідуально для кожної особи шляхом випадкового вибору із загального переліку тестових питань та завдань.

Пунктом 13 розділу V Порядку №3053/5 передбачено, що автоматизоване анонімне тестування складається з теоретичної частини, ситуаційних завдань та практичного завдання і проводиться одночасно для всіх осіб, допущених до іспиту.

Виконання практичного завдання полягає у вирішенні особою запропонованої їй Системою тестування практичної ситуації, що виникає під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів, шляхом надання ґрунтовної відповіді та за необхідності складання проекту процесуального документа. На виконання практичного завдання відводиться одна година (пункт 16 розділу V Порядку №3053/5).

Згідно з пункту 17 розділу V Порядку №3053/5 практичне завдання складається державною мовою та містить набір конкретних вихідних даних у вигляді відповідних документів, на основі яких особа, використовуючи комп'ютер, повинна підготувати ґрунтовну мотивовану відповідь та за необхідності проект процесуального документа з дотриманням вимог, встановлених чинним законодавством.

Оцінювання виконаного особою практичного завдання здійснюється Кваліфікаційною комісією без присутності осіб, що виконували практичне завдання, та за відсутності у Кваліфікаційної комісії інформації про те, якою саме особою виконано практичне завдання.

Результат оцінювання практичного завдання вноситься до Системи тестування секретарем Кваліфікаційної комісії окремо щодо кожної особи, яка його виконувала.

Згідно пункту 18 розділу V Порядку №3053/5 після закінчення виконання автоматизованого анонімного тестування всіма особами або часу, відведеного для його виконання, секретар Кваліфікаційної комісії формує в Системі тестування та роздруковує екзаменаційну відомість.

Екзаменаційна відомість містить перелік імен доступу осіб, які проходили автоматизоване анонімне тестування, кількість набраних за кожне завдання балів, загальний підсумковий результат та вільне поле для зазначення прізвищ, імен та по батькові, яке заповнюється після ідентифікації результатів автоматизованого анонімного тестування.

Ідентифікація результатів автоматизованого анонімного тестування здійснюється секретарем Кваліфікаційної комісії після формування та роздрукування екзаменаційної відомості у присутності всіх членів Кваліфікаційної комісії, що беруть участь у засіданні. Прізвища, імена та по батькові осіб, що складали іспит, заносяться секретарем Кваліфікаційної комісії до роздрукованої екзаменаційної відомості, яка скріплюється підписами всіх присутніх на засіданні членів Кваліфікаційної комісії.

У відповідності до абзацу 2 пункту 21 розділу V Порядку №3053/5 кваліфікаційний іспит вважається складеним, якщо особою набрано прохідний бал за кожним тестовим завданням.

Частина 3 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII лише вказує, що кваліфікаційний іспит проводиться шляхом автоматизованого анонімного тестування особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця. При цьому, вже у пункті 13 Порядку №3053/5 зазначено які складові містить в собі таке анонімне тестування.

Пунктом 17 Розділу V Порядку №3053/5 визначено, що саме включає в себе практичне завдання та за якими критеріями Кваліфікаційною комісією оцінюються результати його виконання особою.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Здійснивши перевірку законності п. 17 Розділу V Порядку допуску до професії приватного виконавця та проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку про те, що запроваджуючи практичне завдання, як один із елементів, що в своїй сукупності становлять автоматизоване анонімне тестування, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян, не відбулося.

Більш того, вказане тестування забезпечує рівний доступ кандидатів до проходження іспиту, а в свою чергу дії щодо внесення до системи результатів оцінювання, як і багатоступеневий механізм оцінювання загалом, не впливають на права кандидатів, оскільки відбувається анонімно.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, відтак, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта в окремій частині - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 21.02.2019