Справа № 640/18509/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2019 року № 640/18509/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аркада Будівництво»
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
за участю представника позивача Кеміня В.В.;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада Будівництво» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 10 вересня 2018 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податковий орган дійшов помилкового висновку під час камеральної перевірки 22 серпня 2018 року, що позивачем щодо 75 податкових накладних пропущено граничні строки реєстрації. Актом перевірки також зафіксовано, що у цих податкових накладних вказано, що покупцем з кодом ЄДРПОУ 00 фактично виступає неплатник ПДВ (тобто, податкові накладні не надавалися покупцю). Враховуючи ту обставину, що податкові накладні не надавалися покупцю, то у висновках Акту перевірки помилково встановлено порушення та відповідальність, передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Окрім того, позивач зауважив, що передбачаючи для платників податку на додану вартість відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних законодавець фактично переслідував мету захисту прав та законних інтересів покупців товару, які є платниками ПДВ, адже згідно абзацу 2 пункту 201.10 Податкового кодексу України виключно податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Натомість, у тих випадках коли податкові накладні не надаються отримувачу (покупцю), тобто не слугують підставою для нарахування сум податку, які включаються до податкового кредиту, відповідна мета відсутня, а тому потреби у застосуванні до платника податку штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), не має.

Вказаний висновок додатково підтверджується нормою абзацу 21 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до якого відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

В той же час, в Акті не зафіксовано неповноту декларування позивачем своїх податкових зобов'язань з ПДВ, а також не зафіксовано порушення прав контрагентів позивача, оскільки податкові накладні не підлягали наданню контрагенту.

За таких обставин застосування до позивача оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням санкцій у вигляді штрафу на суму 5 190 730,26 грн., позивач вважає неправомірним, а тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання. Проте, скористався правом надати відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. У своєму відзиві вказував на порушення позивачем законодавчо встановлених термінів реєстрації податкових накладних, а тому застосування штрафних санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Будівництво" вважає правомірним.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "Аркада-Будівництво" за 2017 - 2018 роки, про що складено Акт №15192/26-15-12-07-20/34882504 від 22 серпня 2018 року.

На підставі Акта камеральної перевірки №15192/26-15-12-07-20/34882504 від 22 серпня 2018 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 10 вересня 2018 року, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 5 190 730,26 грн.

На вказане податкове повідомлення-рішення № від 10 вересня 2018 року ТОВ "Аркада-Будівництво" подало скаргу до Державної фіскальної служби України, однак скарга позивача рішенням останньої залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Так перевіркою встановлено, що 75 податкових накладних на суму ПДВ 38522358,53 грн. за перевіряємий період зареєстровані в ЄРПН з порушенням законодавчо встановлених термінів, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Тому, у відповідності до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням № від 10 вересня 2018 року застосовано до позивача штраф у розмірі 5 190 730,26 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 2855730,14 грн. за затримку до 15 календарних днів; у розмірі 20% на суму 1309034,05 грн. за затримку від 16 до 30 календарних днів; у розмірі 30% на суму 1025966,07 грн. за затримку від 31 до 60 календарних днів.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Підпунктом 14.1.60. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

У відповідності до положень пункту 201.7 статті 201 цього Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Кодексу на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 цієї статті при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Статтею 120-1.1 встановлена відповідальність за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкових накладних.

Зокрема, у відповідності із вказаною нормою порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

При цьому, у разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

Позивачем не заперечується реєстрація 75 податкових накладних, перелік яких наведений в Акті перевірки №15192/26-15-12-07-20/34882504 від 22 серпня 2018 року, з порушенням встановлених законом термінів, однак, позивач звертав увагу на наступне.

Так, вищевказаними нормами статті 120-1.1 Податкового кодексу України передбачена відповідальність за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Податкові накладні, які складені позивачем у відповідності до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, не підлягали наданню отримувачу (покупцю).

Як вірно зауважив представник позивача, передбачаючи для платника ПДВ відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у ЄРПН законодавець переслідував мету захисту прав та законних інтересів покупців товару, які є платниками ПДВ, адже згідно абзацу 2 пункту 201.10 статті 201 Кодексу виключно податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Натомість, у тих випадках коли податкові накладні не надаються отримувачу (покупцю), тобто не слугують підставою для нарахування сум податку, які включаються до податкового кредиту, відповідна мета відсутня.

Крім того, як наголосив представник позивача, згідно абзацу 21 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не звільняє продавця від обов*язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов*язань за відповідний звітний період. В той же час, контролюючим органом не встановлена неповнота декларування позивачем своїх податкових зобов*язань та порушення прав контрагентів позивача.

За таких обставин, суд погоджується із позивачем, що оскільки контрагенти позивача не зазнали шкоди від несвоєчасної реєстрації податкових накладних з ПДВ в ЄРПН, позивачем сплачені податкові зобов*язання, а відтак бюджет не зазнав втрат, застосування до позивача штрафних санкцій не є доцільним.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на рішення "Серков проти України", в якому з посиланням на правові позиції у рішеннях Європейського суду з прав людини, встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, на підставі чого органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов*язань зі сплати податку.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга цієї статті).

Зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог і, відповідно, позов підлягає задоволенню, а податкове повідомлення-рішення № від 10 вересня 2018 року, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 5 190 730,26 грн. - скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Будівництво» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 10 вересня 2018 року.

Присудити до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Будівництво» (, 01001 м. Київ, Ольгинська, 3) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, 04116 м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) сплачений судовий збір у розмірі 77860,97 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Повний текст рішення складено 20.02.2019.