Справа № 360/3694/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3694/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про проведення перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просив суд:

-скасувати наказ в.о. начальника О.Височиної Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області «На проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1» № 1265 від 08.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нею отримано від ГУ ДФС у Луганській області наказ № 1265 від 08.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки». Позивач вважає, що наказ № 1265 від 08.11.2018 прийнятий з порушенням норм Податкового кодексу України. Із змісту позовної заяви вбачається, що у вересні 2018 року позивачем отримано лист від ГУ ДФС у Луганській області, відповідно до якого відповідач просить надати письмові пояснення та документи про суми отриманого доходу за період з 17.08.2017 по 30.09.2018 протягом 15 робочих днів з дня отримання листа. Позивач зазначає, що надісланий на його адресу запит ГУ ДФС у Луганській області складений з порушенням вимог податкового законодавства, оскільки в ньому не зазначено конкретних підстав для отримання податковим органом інформації, на підставі якої податковий орган дійшов висновку про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства, не вказано за результатами якого проведеного аналізу, по яких саме податкових агентах, та в який спосіб отримані відомості про можливі порушення позивачем податкового законодавства, відсутні також і конкретні дані отримання ним доходу від податкових агентів, у зв'язку з чим відсутні підстави для призначення позапланової невиїзної документальної перевірки, що на думку позивача, свідчить про протиправність прийнятого наказу відповідачем. Як зазначає позивач, в наказі № 1265 від 08.11.2018, направленому позивачу, відсутня інформація щодо мети проведення перевірки, а також не зазначені підстави для проведення такої перевірки, визначені ПКУ.

Позивач вважає, що був звільнений від обов'язку надавати на запит ДФС у Луганській області від 10.10.2018 пояснення та документи, тому у відповідача були відсутні законодавчо визначені підстави для проведення позапланової невиїзної перевірки, у зв'язку з чим спірний наказ є необґрунтованим, безпідставним та підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в підготовчі та судові засідання жодного разу не прибули, про дату, час, місце проведення підготовчих і судових засідань повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток на поштову адресу, вказану позивачем у позовній заяві. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та реєстру згрупованих рекомендованих з повідомленням відправлень позивач, його представник належним чином повідомлені про підготовчі та судові засідання (арк.спр. 24, 37, 39, 68, 70, 71, 85, 87, 88, 89, 100, 101, 102, 103).

Представник відповідача 07.12.2018 від відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 37821/2018 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.41-44).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (арк.спр.1-2);

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.74).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 23.06.2004, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (6-8,9).

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим Лисичанською міською радою Луганської області, номер запису про включення відомостей про фізичну особу - підприємця до ЄДР: 2 009821, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк.спр.96-97).

Відповідно до запиту ГУ ДФС у Луганській області від 10.10.2018 № ФОП-1728/12-32-13-04, відповідачем було повідомлено ФОП ОСОБА_1 про те, що за наявною податковою інформацією позивачем отримано доходи за 2017 рік у сумі 3305686,89 грн., згідно з отриманими відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від податкових агентів ОСОБА_1 виплачено доходи за ознакою доходу «157» - «Виплати самозайнятій особі». ГУ ДФС у Луганській області на підставі п.п.20.1.2 п. 20.1 ст.20, п. 73.3 ст. 73 ПКУ запропоновано позивачу надати документи та письмові пояснення про суми отриманого доходу за період з 17.08.2017 по 30.06.2018 (арк.спр.48-49).

Вказаний лист ГУ ДФС у Луганській області від 10.10.2018 № ФОП-1728/12-32-13-04 отримано 13.10.2018 ОСОБА_1 особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, штрих-кодовий ідентифікатор 383 (арк.спр.50).

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДФС у Луганській області «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» від 08.11.2018 № 1265, прийнято рішення провести документальну позапланову невиїзду перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та своєчасності перерахування (сплати) податків, зборів, платежів до бюджету, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 17.08.2017 по 30.09.2018. Перевірку розпочати з 03.12.2018 тривалістю 3 робочі дні (далі - Наказ від 08.11.2018 № 1265) (арк.спр.45-46).

Із матеріалів справи вбачається, що повідомлення від 08.11.2018 № 417 та наказ про проведення документальної перевірки від 08.11.2018 № 1265 були отримані позивачем 09.11.2018, про що свідчить розписка № 417 (арк.спр.41).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 19-1.1.4. пункту 19-1.1. статті 19-1.1. ПК України передбачено, що контролюючі органи здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1. статті 61 ПК України).

Статтею 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1. статті 75 ПК України).

При цьому, відповідно до абзацу четвертого підпункту 75.1.2 пункту 75.1. статті 75 ПК України, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 ПК України.

Зокрема, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, надає можливість проведення позапланової перевірки також у разі отримання податкової інформації, яка свідчить про порушення вимог податкового законодавства.

Суд звертає увагу, що норми Податкового кодексу України, які регулюють проведення документальних позапланових перевірок, обумовлює саме наявність інформації, як таку, що допускає можливе порушення, але не є обов'язковою.

Внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю.

Згідно пункту 73.3. статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження

Належною формою реалізації такого обов'язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.

У свою чергу, платник податків зобов'язаний, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (підпункт 16.1.5. пункту 16.1. статті 16 ПК України).

У випадку, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту у податкового органу існують підстави для її призначення.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" (далі - Порядок № 1245).

Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб'єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

За змістом пункту 10 Порядку № 1245 встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

У разі, коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому пункту 73.3 статті 73 Кодексу, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Положення цього пункту Порядку, узгоджується з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, яким також встановлено, що у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.

Дослідженням запиту від 10.10.2018 № ФОП-1728/12-32-13-04, який було отримано ФОП ОСОБА_1 13.10.2018, встановлено, що вказаний запит за своїм змістом містить посилання на фактичну і правову підстави його направлення, а саме: пункт 291.4 ст. 291, абзац 2 пункту 293.8 статті 293 ПК України, а також обставин, встановлених за наслідками отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від податкових агентів ОСОБА_1 Вказаний запит містить опис інформації, яка запитується та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують.

Позивач, вважаючи, що надісланий на його адресу запит від 10.10.2018 № ФОП-1728/12-32-13-04, складений з порушенням вимог податкового законодавства, помилково скористався правом, передбаченим пунктом 73.3 статті 73 ПК України та не надав відповідну інформацію на запит контролюючого органу.

Разом з тим, судом не встановлена невідповідність запиту Головного управління ДФС у Луганської області вищевказаним вимогам законодавства, що б надавало позивачу право вважати себе звільненим від обов'язку надати відповідь на такий запит.

Відтак, посилання позивача на протиправність надісланого на його адресу запиту контролюючого органу, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок врегульовано статтею 81 ПК України.

Так, за змістом пункту 81.1. статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки.

Із матеріалів справи вбачається, що повідомлення та копію наказу про проведення документальної планової невиїзної перевірки було отримано позивачем особисто, про що свідчить розписка № 417 від 09.11.2018 (арк.спр.47).

Позивач, як на підставу визнання наказу № 1265 від 08.11.2018 протиправним, посилається на відсутність в його змісті мети проведення перевірки та відсутність фактичних підстав для проведення позапланової невиїзної перевірки.

Проте, зазначені вище посилання позивача судом визнаються незмістовними, виходячи з наступного.

В наказі про проведення перевірки зазначається, дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу (абзаци третій пункту 81.1. статті 81 ПК України).

Із змісту наказу від 08.11.2018 № 1265 вбачається, що підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки слугувало отримання контролюючим органом податкової інформації, передбаченої підпунктом 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 та не наданням платником податків пояснень та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Метою вказаної перевірки є з'ясування питань повноти нарахування та своєчасності перерахування (сплати) податків, зборів, платежів до бюджету, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 17.08.2017 по 30.09.2018.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ від 08.11.2018 № 1265 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відповідає вимогам статті 81 ПК України.

Вказівка позивача на окремі дефекти запиту про надання інформації і наказу про призначення податкової перевірки для вирішення оспорюваного питання значення немає, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти Кодексу не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.Фактичною підставою для проведення позапланової виїзної перевірки позивача стало ненадання ним пояснень (інформації) та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, відтак податковий орган був позбавлений можливості підтвердити або спростувати ту інформацію, яка була отримана з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від податкових агентів ФОП ОСОБА_1

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн. (а.с.3). У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про проведення перевірки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова