Справа № 280/5617/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року 17:20Справа № 280/5617/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сіпаки С.І.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо визначення стажу роботи позивача на посаді судді та відмови у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача здійснити з 05.08.2018 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку) одержаного позивачем після виходу у відставку, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

Крім того, просить стягнути на його користь з відповідача судові витрати та зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є суддею у відставці, та відповідач з лютого 2016 року нараховує та виплачує позивачу довічне грошове утримання судді у відставці. Пунктом 18 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»» від 12.07.2018 № 2509-VIII (далі - Закон №2509), який набрав чинності з 05.08.2018, статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402) було доповнено частиною 3 наступного змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Позивач вважає, що до нього має бути застосована ця норма, а також, перерахований його стаж роботи на посаді судді та, відповідно збільшений розмір довічного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою від 03.01.2019 позов був залишений без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків позову.

15.01.2019 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 16.01.2019 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 14.02.2019.

04.02.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що відповідач правомірно відмовив позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такий перерахунок може бути здійснений лише у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, яка підтверджується відповідною довідкою. Крім того, відповідач заперечив проти здійснення перерахунку стажу роботи позивача на посаді судді, зазначивши, що розрахунок стажу роботи, який дає право на відставку з посади судді, здійснюється на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку. Відповідач також заперечив щодо посилання позивача на лист апеляційним та місцевим судам від 05.11.2018 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», оскільки цей лист стосувався зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років. Також відповідач зазначив, що рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі №9901/805/18 не може бути застосовано до спірних правовідносин. Крім того, відповідач заперечив щодо відшкодування судових витрат та покладання на відповідача обов'язку подати суду звіт про виконання судового рішення.

12.02.2019 від позивача, засобами електронного зв'язку, до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідач мав визначити стаж роботи позивача на посаді судді з урахуванням вимог ч. 2 ст. 137 Закону №1402 з 05.08.2018 згідно наявної довідки господарського суду Запорізької області від 30.07.2018 №08-13/21, яку позивач подавав 30.07.2018. Крім того, зазначив, що 13.12.2018 він також подав відповідачу нову довідку господарського суду Запорізької області від 13.12.2018 №08-13/48 із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Твердження відповідача про те, що норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402 може бути застосована лише щодо осіб, які призначаються на посаду судді, позивач вважає безпідставними. Зазначає, що до стажу роботи на посаді судді позивачу додатково повинно бути зараховано 3 роки частини стажу роботи адвокатом за період з 24.10.1996 по 11.12.2002. Зазначає, що в силу приписів ч. 2 ст. 137 Закону №1402 стаж роботи позивача на посаді судді повинен складати 26 років 8 місяців та 2 дні, що в свою чергу дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди, судді, який працює на відповідній посаді. Крім того, зазначає, що норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402 не звужує кола суб'єктів щодо яких вона може бути застосована.

14.02.2019 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь, в яких відповідач зазначає, що посилання позивача на практику Верховного Суду стосуються виключно питань обчислення стажу роботи працюючих суддів під час вирішення питання про наявність стажу судді для виходу у відставку та не стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Посилання позивача на можливість застосування до спірних правовідносин аналогії права, а саме норм Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має жодних правових підстав.

Крім того, 14.02.2019 від відповідача до суду надійшла копія справи позивача, яка була долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь.

У судовому засіданні 14.02.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 позивач був призначений строком на 5 років на посаду судді господарського суду Запорізької області.

Постановою Верховної ради України від 09.09.2010 №2512-VI позивача було обрано на посаду судді господарського суду Запорізької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997-VIII відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у зв'язку з виходом у відставку.

Наказом голови господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 №4к позивача було відраховано зі складу суду у зв'язку з виходом у відставку.

17.02.2016 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області, судом встановлено, що станом на 17.02.2016 до стажу роботи судді, який дає право на відставку позивачу було зараховано: 3 роки 27 днів служби в Збройних силах, 1 рік 11 місяців навчання в Харківському юридичному інституті, 7 років 5 місяців та 4 дні роботи стажистом, слідчим прокуратури Новомиколаївського району, слідчим прокуратури, помічником прокурора Чернігівського району Запорізької області та 11 років 3 місяці та 1 день роботи суддею господарського суду Запорізької області. Загальний стаж судді, який дає право на відставку визначений як 23 роки 8 місяців та 2 дні.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 у справі №335/3100/16-а адміністративний позов позивача до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 18.02.2016, в розмірі 86% заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої господарським судом Запорізької області 17.02.2016.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016 постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 у справі №335/3100/16-а набрала законної сили.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017 у справі №335/699/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017, адміністративний позов позивача був задоволений, визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.12.2016 по 31.12.2016 включно, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 22.11.2016 №09-13/1175 в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержаного позивачем після виходу у відставку та з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

На теперішній час, у зв'язку з реорганізацією органів Пенсійного фонду України, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

14.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В цій заяві позивач, із посиланням на нову редакцію ст. 137 Закону №1402, зазначає, що при розрахунку його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, розрахунку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для перерахування його щомісячного довічного грошового утримання судді ц відставці слід враховувати наступний сукупний стаж його професійної діяльності у сфері права: служба в Збройних силах 3 роки 27 днів, навчання в Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців, стажист, слідчий прокуратури Новомиколаївського району, слідчий прокуратури, помічник прокурора Чернігівського району Запорізької області 7 років 5 місяців 4 дні, суддя господарського суду Запорізької області 11 років 3 місяці 1 день, старший юрист Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку з 21.02.1996 по 11.06.1996 - 3 місяці 20 днів, адвокат з 24.10.1996 по 11.12.2002 - 6 років 1 місяць 18 днів та з 22.03.2016 по 07.08.2018 - 2 роки 4 місяці 17 днів, помічник першого заступника голови господарського суду Запорізької області з 01.02.2003 по 15.11.2004 - 1 рік 9 місяців 15 днів. Загалом 34 роки 3 місяці 9 днів.

Зазначив, що маючи стаж судді більше 25 років, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 05.08.2018, в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку.

У зв'язку із викладеним просив відповідача: здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% (а не з 86%) грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 05.08.2018, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період; здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного позивачем після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 05.08.2018, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період, виходячи з наступних складових суддівської винагороди: 1) посадовий оклад 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлюється на 1 січня календарного року (наразі 1762 грн., з 01.12.2018 це буде 1921 грн.); вислуга років - в розмірі 70% посадового окладу (стаж роботи більше 30 років).

До заяви були додані копія трудової книжки позивача, копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, копія листа від 05.11.2018 №41783/0/9-18 (№2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878) «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді».

Листом від 28.11.2018 №760/С-9 відповідач надав відповідь на заяву позивача від 14.11.2018, якою відмовив у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, із посиланням на те, що Законом №1402 передбачено, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється лише у разу зміни розміру складових суддівської винагороди.

На погодившись з відмовою відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо визначення стажу роботи позивача на посаді судді суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій відповідачем. Зокрема, з листа відповідача від 28.11.2018 №760/С-9 та довідки господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 вбачається, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 23 роки 8 місяців та 2 дні, при цьому цей стаж був визначений господарським судом запорізької області станом на дату відрахування позивача зі штату суду. А тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що статус позивача як судді у відставці не є тотожним статусу пенсіонера.

Крім того, суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України відповідачу не надане право визначати, які періоди роботи підлягають зарахуванню до стажу роботи судді у відставці, та, відповідно, стаж роботи судді, який враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

А тому твердження позивача про можливість застосування до спірних правовідносин вимог законодавства України про пенсійне забезпечення суд вважає безпідставним та неможливим застосування аналогії закону чи права до спірних правовідносин, оскільки це прямо заборонено ч. 6 ст. 7 КАС України.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає, що ст. 142 Закону №1402 визначено, що:

«1. Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

2. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

4. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

5. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України».

Отже, за приписами ч. 4 ст. 142 Закону №1402 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачений лише у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, зареєстрований Міністерством юстиції України 12.03.2008 за №200/14891, (далі - Порядок 3-1, в редакції постанови правління Пенсійного фонду

України 20.03.2017 № 5-1).

Згідно із п. 1-4 розділу ІІ Порядку 3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Пунктом 2 розділу IV Порядку 3-1 встановлено, що для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів.

Судом встановлено, що при зверненні із заявою від 14.11.2018 позивачем не були додержані приписи п. 2 розділу ІІІ Порядку 3-1, не додано до заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Щодо посилання позивача на те, що у зв'язку із набранням чинності нормою ч. 2 ст. 137 Закону №1402, з 05.08.2018 його стаж роботи на посаді судді після виходу у відставку змінився (збільшився на періоди які роботи у сфері права, які передували даті призначення на посаду судді), суд зазначає наступне.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що позивача було відраховано зі штату господарського суду Запорізької області 17.02.2016, тобто до дати набрання чинності Законом №1402.

В період з дати видання указу Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 (яким позивача було призначено на посаду судді господарського суду запорізької області) до 17.02.2016 (дати відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області у зв'язку із виходом у відставку) діяли наступні Закони України, якими визначався стаж судді, який дає право на відставку:

Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII;

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Станом на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області (17.02.2016) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII.

Станом на дату розгляду даної справи питання стажу судді визначаються Законом №1402, який набрав чинності після виходу позивача у відставку.

За приписами ст. 52 Закону №1402 суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Судом встановлено, що станом на дату звернення до відповідача (14.11.2018) позивач не є суддею у значенні наведеному в ст. 53 Закону №1402 - не займає штатну суддівську посаду в одному з судів України та не здійснює правосуддя на професійній основі.

Частинами 1, 5 статті 116 Закону №1402 визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

З аналізу наведених вище норм та виходячи з приписів ст. 58 Конституції України, суд дійшов висновку, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402. А тому, розрахунок стажу позивача, який дає право виходу у відставку, здійснений на дату відрахування зі штату господарського суду Запорізької області, може бути змінений лише у разі повторного призначення його на посаду судді. При цьому доводи, викладені позивачем у позовній заяві, відповіді на відзив та під час судового засідання, не спростовують викладених вище висновків суду.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак, про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 25.02.2019.

Суддя Р.В. Кисіль