Справа № 420/187/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/187/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Укратлантік (67663, Одеська обл., Біляївський район, село Усатове, вулиця Агрономічна, будинок 225; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 20 від 04.01.2019р., визнання протиправними дій з винесення направлень на перевірку,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 лютого 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Укратлантік до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укратлантік» ()» № 20 від 04.01.2019р. з моменту його прийняття;

визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області з винесення направлення на перевірку № 38/12-02 від 10.01.2019 р. та направлення на перевірку № 39/12- 02 від 10.01.2019 р.;

стягнути судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2018 р. ТОВ Укратлантік подано до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2018 року. У рядку 20.2.1 зазначеної Декларації заявлено до відшкодування суму від'ємного значення податку на додану вартість, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200.1.3 ст.200.1 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації (1 590 560 грн.). Станом на дату подання Декларації сума податку на додану вартість сплачена в повному обсязі. Однак, відповідачем прийнято наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укратлантік» ()» № 20 від 04.01.2019р. на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України. Представниками відповідача не надано необхідних документів, що посвідчують повноваження посадових осіб контролюючого органу на проведення перевірки, а саме: службових посвідчень осіб, зазначених у направленнях на перевірку, в звязку з чим ТОВ Укратлантік не було допущено до перевірки посадових осіб контролюючого органу, про що складено акт про недопуск до проведення документальної позапланової виїзної перевірки. При спробі 10.01.2019 р. повторно провести зазначену перевірку представниками відповідача надано позивачу направлення на перевірку №№38/12-02, 39/12-02 від 10.01.2019 р., які на думку позивача, складено з порушенням норм чинного законодавства, в звязку з чим останніх не допущено до проведення перевірки. Крім того, на думку позивача, оскаржуваний наказ є безпідставним, оскільки таких підстав для проведення перевірки як доповідна записка, ПК України не містить, та жодна з підстав для проведення перевірки, яка визначена у розділі V ПК України не стосуються ТОВ Укратлантік. Позивач вважає наказ № 20 від 04.01.2019р. протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки виданий відповідачем за відсутності визначених законом підстав. Зважаючи на вищевикладене, з посиланням на положення пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.200 ПК України, позивач стверджує, що дії відповідача щодо видачі наказу на проведення позапланової документальної виїзної перевірки є протиправними, а оскаржуваний наказ незаконним, оскільки винесений без підстав для проведення такої перевірки, а його винесення є штучним затягуванням періоду відшкодування податку на додану вартість. Позивач вважає, що в даному випадку слід враховувати положення абз.1 п.37 підрозділу 2 розділу XX ПК України, яким встановлено, що контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив, що головним державним ревізор-інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності території обслуговування Роздільнянської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до п.200.10 ст.200 розділу V ПК України в порядку, встановленому п. 78.1 ст.78 глави 8 розділу II ПК України проведено документальну позапланову перевірку у звязку з поданням платником податків декларації за жовтень 2018 року, з питання законності декларування відємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. (пп. 78.1.8). Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки. На підставі направлень №№38/12-02, 39/12-02 від 10.01.2019 р, виданих ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1ст.78 ПК України та на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №20 від 04.01.2019 р. здійснено вихід на документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Укратлантік з питання законності декларування відємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., за жовтень 2018 року. ТОВ «УКРАТЛАНТІК» не допустило посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, про що було складено акти про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки. З урахуванням наведеного, посилаючись на положення п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, п.76.1, п.76.3 ст.76, п.78.1.8 пп.200.10, п.200.11ст.200 ПК України, відповідач вважає оскаржуваний наказ правомірним, а доводи позивача такими, що суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Ухвалою від 15.01.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку срощенного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 07.02.2019 р. о 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 07.02.2019 р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 18.02.2019 р. 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Укратлантік () зареєстроване як юридична особа 26.03.2007 року за № 0012962, основним видом діяльності є виробництво електричних побутових приладів (код КВЕД 27.51).

21.11.2018 р. ТОВ Укратлантік подано до ДПІ у Біляївському районі декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2018 року із зазначенням у рядку 20 «Сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19-1)» цієї декларації суму податку на додану вартість у розмірі 1 590 560 грн. (а.с. 12-13).

До вказаної декларації позивачем було складено, зокрема:

- додаток №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» за жовтень 2018 року (а.с.17);

- додаток №4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податків, що реорганізовуються, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника» (а.с.18-19);

- додаток 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (а.с. 20-24);

- додаток №6 «Довідка (Д6)», яка подається платниками, які заповнюють рядок 5 декларації та підприємствами (організаціями) інвалідів (а.с.25).

Судом встановлено, що у розрахунку суми бюджетного відшкодування (Д3) (а.с.17) позивачем зазначено, що звітним (податковим) періодом у якому виникло від'ємне значення у розмірі 1 590 560 грн. є жовтень 2018 року.

04.01.2019 р. заступником начальника Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 прийнято наказ №20 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Укратлантік (код за )», яким, на виконання вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, на підставі доповідної записки заступника начальника управління - начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_4 №343/11/15-32-12-02 від 17.12.2018 р. призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Укратлантік () з питання законності декларування відємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. та визначеного у додатку 3 до Декларації з ПДВ за жовтень 2018 року, тривалістю 5 робочих днів з 09.01.2019 р. (а.с.27).

04.01.2019 р. Головним управлінням ДФС в Одеській області видано направлення на перевірку №№15/12-02, 16/12-02 (а.с.28-29).

09.01.2019 року до ТОВ Укратлантік прибули посадові особи управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до направлень на перевірку №№15/12-02, 16/12-02, наказу №20 від 04.01.2019 р.

ТОВ Укратлантік не було допущено до перевірки представників відповідача, про що останніми складено акт не допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки №15-32-12-02 від 09.01.2019 р., в якому зазначено причиною не допуску службових осіб до перевірки непредявлення платнику податків службових посвідчень перевіряючими (а.с. 32).

10.01.2019 р. Головним управлінням ДФС в Одеській області видано направлення на перевірку №№38/12-02, №39/12-02 для проведення перевірки ТОВ Укратлантік відповідно до наказу №20 від 04.01.2019 р.

ТОВ Укратлантік не допустило до перевірки представників відповідача, про що перевіряючими складено акт про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки №15-32-12-02 від 10.01.2019 р.

В якості причини не допуску службових осіб до перевірки зазначено: доповідна записка начальника управління - начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області не може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки згідно до положення пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України.

Позивач вважає протиправними наказ про проведення перевірки та дії щодо винесення направлень на перевірку, оскільки останні прийняті/вчинені за відсутності законних підстав, в звязку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 19-1.1 ст.19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

За приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, його прийнято на виконання пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, на підставі доповідної записки заступника начальника управління - начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_4 від 17.12.2018 року №300/11/15-32-12-02.

Згідно пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Тобто пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України визначає, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ та/або з відємного значення з ПДВ за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21.11.2018р. ТОВ Укратлантік подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2018 року № з додатками Д1, Д3, Д4, Д5, Д6.

У рядку 19 Декларації з податку на додану вартість ТОВ Укратлантік зазначено розмір відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 1590560 грн., що є більшим ніж 100 тис. грн., відтак у звязку з поданням платником податків податкової декларації із зазначенням відємного значення у розмірі більше 100 тис.грн., з урахуванням приписів пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України у відповідача були наявні підстави для прийняття оскаржуваного наказу та відповідно направлень на перевірку.

Стаття 200 розділуПК України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Так, за приписами п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У відповідності до абз.1 п.п.200.7.2 п.200.7 ст.200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Тобто сума від'ємного значення ПДВ набуває статусу суми заявленої до бюджетного відшкодування у разі подання платником податків контролюючому органу заяви про таке бюджетне відшкодування.

При цьому за визначенням п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Отже, сума бюджетного відшкодування ПДВ, яку платник податків бажає відшкодувати з бюджету за відповідною заявою, формується на підставі суми від'ємного значення ПДВ, правомірність визначення якої таким платником податку підтверджується контролюючим органом шляхом проведення перевірки.

Так, згідно з п.200.10 ст.200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

В свою чергу, у п.200.11 ст.200 ПК України встановлено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за операціями:

за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Аналіз наведених норм ПК України свідчить, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за визначеними у п.200.11 ст.200 ПК України операціями.

Також, суд звертає увагу на процедуру повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за якою відповідно п.200.4 ст.200 ПКУ визначено, що сума податку, що підлягає сплаті бюджетному відшкодуванню, може бути повернута платнику податків (відшкодована) на розсуд та за ініціативою такого платника (якщо немає податкового боргу).

Пунктом 200.12 ст.200 ПК України зазначено, що заявлена до відшкодування сума може бути узгоджена за результатами фактично проведеної перевірки та відсутності порушень платника.

За загальним правилом (п.200.10 ст.200 ПК України) для узгодження суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, проводиться камеральна перевірка даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Строк проведення такої перевірки становить 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання декларації (уточнюючих розрахунків), а якщо такі документи були надані пізніше, за днем їх фактичного подання, та не пізніше закінчення 1095 дня вказаних строків подання (п.76.3 ст.76 ПКУ).

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст. 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абзац перший пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Аналіз наведених норм ПК України свідчить, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

У такому разі перевірка від'ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо достовірності суми бюджетного відшкодування) не буде різною за своєю суттю за умови, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

Такий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 808/2911/17.

З приводу повноважень контролюючого органу проводити перевірки з інших підстав, передбачених пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, - перевірка законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., зазначає, що така перевірка за своєю суттю не є перевіркою суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленої у відповідній податковій декларації з податку на додану вартість, отже здійснення такої перевірки відбувається поза межами процесу бюджетного відшкодування.

Посилання позивача на положення абзацу 1 пункту 37 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України суд вважає безпідставними, оскільки згідно цієї норми контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а перевірка законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість не є перевіркою суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Доводи позивача щодо відсутності такої підстави для прийняття наказу про проведення перевірки як доповідна записка, суд зазначає наступне.

Згідно пп.1.2.2 п. 12 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України № 22 від 31.07.2014р., при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у підпункті 1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.

Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ, який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію, у тому числі направлення повідомлення до Інформаційно-аналітичної групи, координацію дій залучених до перевірки працівників інших структурних підрозділів та органів ДФС, а також реалізацію матеріалів перевірки.

З урахуванням зазначеного, доповідна записка є лише пропозицією керівнику контролюючого органу, на підставі якої приймається рішення про наявність/відсутність підстав, визначених ст. 78 ПК України.

Доводи позивача щодо протиправності дій відповідача при винесенні направлень на перевірку судом відхиляються, з огляду на наступне.

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для прийняття Головним управлінням ДФС в Одеській області наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укратлантік» ()» № 20 від 04.01.2019р. та направлень на перевірку.

Враховуючи наведене, станом на час прийняття оскаржуваного наказу у відповідача були наявні правові підстави для призначення перевірки ТОВ Укратлантік відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з дотриманням вимог законодавства, в звязку з чим відсутні підстави для його скасування та визнання протиправними дії щодо винсеення направлень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Укратлантік (67663, Одеська обл., Біляївський район, село Усатове, вулиця Агрономічна, будинок 225; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 20 від 04.01.2019р., визнання протиправними дій з винесення направлень на перевірку,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.02.2019 р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.