Справа № 826/11456/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 лютого 2019 року 15:44 № 826/11456/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи Служби у справах дітей - Кузьменко М. І., третьої особи - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_5
доОболонської районної в м. Києві державної адміністрації Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві
третя особаСлужба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 лютого 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_5 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) з позовом до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд.16, код ЄДРПОУ - 37371727 ) Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул.. Виборзька, буд.32, код ЄДРПОУ - 33743494) про визнання протиправними дій Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в особі її заступника ОСОБА_11 та зобов'язати утриматись від вчинення дій по забороні реалізації ? квартири АДРЕСА_1 викладеній у відповіді на запит головного державного виконавця Лозової А.І. щодо реалізації квартири, в якій зареєстрована дитина від 24.09.2015 року за № 104-7154.

30 липня 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва було відкрито провадження по даній адміністративній справі. Даною ухвалою було призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження на 25.10.2018 року (а.а.с.230).

28 серпня 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва було одержано відзив на позовну заяву від Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (а.а.с.51).

31 серпня 2018 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача ОСОБА_12 надійшло клопотання про розгляд адміністративної справи на судовому засіданні з повідомленням сторін (а.а.с. 66).

31 серпня 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від представника позивача ОСОБА_13 (а.а.с.58).

03 вересня 2018 року на адресу суду було направлено доповнення до відповіді на відзив від представника позивача (а.а.с.67).

10 вересня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи з повідомленням сторін та було призначено судове засідання на 22 листопада 2018 року на 15 годину 30 хвилин, що підтверджується ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (а.а.с.68).

22 листопада 2018 року під час відкритого судового засідання від представника відповідача ОСОБА_14 було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, яке було задоволено. Також суддею було прийнято рішення про залучення до адміністративної справи всіх неповнолітніх дітей, які є зареєстрованими в квартирі позивача та є його онуками, а також інших зареєстрованих осіб :

- ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1;

- ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.а.с. 76-77)

На даному судовому засіданні було оголошено перерву та призначено судове засідання 07.02.2019 року на 14 годину 30 хвилин.

05 лютого 2019 року на адресу суду надійшло пояснення від третьої особи ОСОБА_4

07 лютого 2019 року під час судового засідання було долучено до матеріалів справи клопотання про залишення справи без розгляду від третьої особи ОСОБА_4 Третій особі було відмовлено в задоволенні даного клопотання.

Також було долучено третьою особою ОСОБА_4 клопотання про закінчення підготовчого провадження у адміністративній справі і початок розгляду справи по суті у цей самий день.

ОСОБА_4 під час засідання було подано клопотання про залучення особи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Позивач в позовній заяві обґрунтовує позовні вимоги наступним чином.

У відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з червня 2010 року знаходиться на виконанні виконавчий лист Зарічного районного суду м. Суми про стягнення на користь ОСОБА_5 з боржника ОСОБА_4 6 235 032 грн.

Позивач зазначає, що користуючись особистою зацікавленістю, а також в інтересах боржника ОСОБА_4, посадові особи державної виконавчої служби Відповідач 2, всілякими засобами, разом з боржником, намагаються не виконувати рішення суду. Також на вимогу державних виконавців 4 рази сплачував оцінку квартири і незважаючи на те, що є вже 4 ухвали Зарічного районного суду, які зобов'язують виконавців виставити ? квартири на прилюдні торги, державні виконавці відмовляються проводити дані дії, мотивуючи тим, що в ній зареєстровані неповнолітні особи.

Позивач стверджує, що реалізуючи свій намір, направлений на навмисне невиконання рішення суду, державний виконавець Лозова А.І. та Шабанов В.В. підготували запит до Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (Відповідач 1) про можливість реалізації ? квартири, яка належить боржнику з урахуванням того, що в ній (але не належній йому ? частині) зареєстровані неповнолітні діти.

Також стверджує, що дані малолітні особи не є дітьми боржника, а є дітьми, які проживають в даній квартирі з батьками і є простими наймачами та що їх право на користування повинен вирішувати суд, а державні виконавці повинні виконати рішення Зарічного районного суду щодо реалізації ? квартири на прилюдних торгах незважаючи на зареєстрованих малолітніх дітей. Тим самим вважає дії виконавчої служби протиправними та неправомірними.

Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація (Відповідач 1) не погоджується з позовними вимогами Позивача, про що надала до суду на підтвердження своїх заперечень проти позовної заяви відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти позиції Позивача з урахуванням наступного.

Так, питання реалізації ? частини квартири АДРЕСА_1, в якій згідно довідки від 01.07.2015 року № 7324, виданої ТОВ «Експлуатаційна компанія» (форма № 3, що додається), зареєстровані 3 (троє дітей) : ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської РДА 17 вересня 2015 року.

За результатами розгляду комісією з питань захисту прав дитини Оболонської РДА було прийнято рішення відмовити у наданні дозволу на відчуження вищевказаної квартири та оформлено відповідним протоколом.

Про це рішення було повідомлено головного державного виконавця ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозову А. І. листом Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.09.2015 року № 104-7154.

Таким чином, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація та її посадові особи діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На стадії судових дебатів представник позивача просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як зазначено у ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН № 44/25 від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства» (Преамбула Закону).

Відповідно до ст.18 вказаного Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень ст. 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

За ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 у справі №9901/428/18 (Провадження №11-236заі18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74264706).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах: Балдеа проти Румунії, 15 .02.2017 року, Гелле проти Фінляндії, 19.02.1997 року з тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення суду повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи знаходиться лист Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації до Головного державного виконавця ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовій А. Г. від 24.09.2015 року № 104-7154 (а.а.с.26), що право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мають малолітні діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6. Також, питання реалізації ? частини даної квартири розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської РДА 17 вересня 2015 року.

За результатами розгляду комісією з питань захисту прав дитини Оболонської РДА було прийнято рішення відмовити у наданні дозволу на відчуження вищевказаної квартири та оформлено відповідним протоколом.

Неприпустимо зменшення або обмеження прав та інтересів дітей при вчинені будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти потрібна попередня згода органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 4 статті 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

На виконання вимог частини 10 статті 177 Сімейного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 був затверджений Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини.

Так, пунктом 67 вказаного Порядку передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської. районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 177 Сімейного кодексу України.

Як слідує з пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Аналіз фактичних обставин свідчить про те, державним виконавцем дотримані вимоги п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, оскільки до останнього звертався Відповідач 1 - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація з повідомленням, що орган опіки та піклування не надав згоди на реалізацію спірного будинку.

Крім того, відчуження майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти, можливе лише за умови попередньої купівлі іншого майна, співвласниками якого будуть діти.

Батьки дітей з заявами до органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відчуження ? частини квартири за вищезазначеною адресою, право користування якою мають малолітні діти, не звертались.

Судом також досліджено на стадії з'ясування обставин справи та дослідження доказів в порядку ст. 209-224 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які підтверджують реєстрацію місця проживання малолітніх дітей саме в вищезазначеній квартирі щодо якої є заборона реалізації :

- довідку № 7324 (форма 3) від 01.07.2015 року про зареєстрованих осіб (а.а.с.55);

- Витяг з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації станом на 22.11.2018 року (а.а.с.75).

Також при дослідженні доказів та позицій учасників адміністративного судочинства суд звертає увагу на таку обставину, що вищезазначена квартира, яка є спільною частковою власністю, не виділена в натурі, що унеможливлює її подальшу реалізацію, тобто вчинення правочину з продажу майна (реалізація на прилюдних торгах), без порушення прав інших співмешканців Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З урахуванням того, що частка в спільній частковій власності не виділена в натурі, то неможливо зрозуміти, яка частина даного житлового приміщення буде продана та чи дані дії не порушать прав дітей, які зареєстровані в даному житловому приміщенні та основні засади державної політики у сфері охорони дитинства, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

У випадку надання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію частини даної квартири, а також виконання ухвал суду Відповідачем 2 були б порушені конституційні права малолітніх дітей.

Отже, слід дійти висновку, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація та Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві діяли правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77-78,143, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 (АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 лютого 2019 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа