Справа № 240/5207/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/5207/18

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить:

- визнати відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладену в листах від 09 серпня 2018 року №10496/03.2 та від 28 вересня 2018 року №12533/03.2, щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах протиправною;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 17 липня 2018 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди роботи на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації, на підставі трудової книжки серії БТ -1 №7830040 від 21 серпня 1984 року;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при визначенні розміру його пенсії за віком на пільгових умовах, врахувати середню заробітну плату за 2016 та 2017 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: з липня 2016 року по липень 2017 року, та курс рубля, що існував на час звернення до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах (станом на 17 липня 2018 року курс рубля становив - 0, 42096 гривень).

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач, зокрема, указував, що відмови відповідача в переведенні його з одного виду пенсії на інший, а також не зарахування всього періоду його роботи до страхового стажу порушують його права та інтереси, гарантовані Конституцією України, та суперечать вимогам Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 05.12.2018.

05.12.2018 справа знята з розгляду. Нове судове засідання в справі призначено на 13.12.2018.

13.12.2018 в судовому засідання оголошено перерву до 10.01.2019 у зв'язку із надходженням пенсійної справи позивача.

10.01.2019 позивач і представник відповідача прибули до суду. Подали клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні. Позивач позов підтримав, представник відповідача вказала, що підтримує заперечення, викладені у відзиві у повному обсязі.

04.12.2018 до суду надійшов відзив Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представником відповідача вказано, що рішенням Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.07.2018 позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу 12 років 06 місяців. Вказана відмова Управління, на думку представника відповідача, є правомірною, оскільки Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992, врегульовано питання обчислення стажу лише при призначенні пенсії та визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи після призначення пенсії за межами країни немає.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що позивач перебуває на обліку в Житомирському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 04.09.2008.

17.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно із ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом відповідача від 09.08.2018 № 10496/03.2 позивача повідомлено про те, що в результаті проведеного переходу розмір пенсії зменшується, виплата продовжується у попередньому розмірі, тому рішенням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у переході на пенсію за віком на пільгових умовах відмовлено.

11.09.2018 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду із заявою, в якій просив пояснити чому не зараховано стаж і заробітна плата з 01.01.2004 по 11.05.2017 за час роботи на підприємстві "ГУП Мосгортранс" м. Москва.

На заміну листа від 09.08.2018 № 10496/03.2 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 28.09.2018 № 12533/03.2 повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до довідки № 03-776/05 від 11.05.2017, виданої державним унітарним підприємством м. Москви "Мосгортранс" Західно - Східного філіалу до його загального та пільгового стажу роботи зарахований період роботи з 25.05.1994 по 02.06.2008 та врахована заробітна плата за відповідний період. Згідно даної довідки не зараховані наступні періоди: з 21.01.2009 по 12.12.2009, з 14.12.2009 по 10.12.2010, з 01.02.2011 по 29.12.2011, з 26.01.2012 по 13.12.2012, з 15.01.2013 по 21.09.2013, з 29.11.2013 по 03.11.2014, з 20.11.2014 по 26.09.2015 та з 31.10.2015 по 11.05.2017 в ДУП м. Москви "Мосгостранс" Західно - Східного філіалу, оскільки угодою врегульовано лише питання обчислення стажу та заробітної плати при призначенні пенсії та відповідно до нашого законодавства перерахунок пенсії проводиться пенсіонерам, які працювали та сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України. Його стаж роботи на пільгових умовах складає 11 років 02 місяці 2 дні, тому рішенням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у переході на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відмовлено через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців).

Листом відповідача від 02.11.2018 № Г-544, на запит адвоката позивача, окрім інформації, викладеної у листі від 28.09.2018 № 12533/03.2, повідомлено про те, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі набутого до призначення пенсії по інвалідності, а саме до 31.10.2008.

Позивач, вважаючи, що Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно відмовило йому у зарахуванні стажу роботи та, відповідно, в переведенні його з одного виду пенсії на інший, чим порушило його права та інтереси, гарантовані Конституцією України та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом ураховано наступне.

З'ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд ураховує, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент розгляду та вирішення спору, далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України закріплено, що виключно законами України визначаються: основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Положеннями частини 3 вказаної статті Закону № 1058-IV визначено, що у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно із статтею 34 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV).

Матеріалами справи підтверджено, що у липні 2018 року позивач звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на інший вид пенсії (по віку на пільгових умовах).

Рішенням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.07.2018 ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю пільгового стажу 12 років 06 місяців.

Позивача повідомлено, що стаж роботи на пільгових умовах складає 11 років 2 місяці 2 дні. При цьому відсутність достатнього пільгового стажу зумовлена тим, що відповідачем відповідно до довідки від 11.05.2017 № 03-776/05, яка видана державним унітарним підприємством м. Москви МОСГОРТРАНС Західно-Східного філіалу, зазначено, що ОСОБА_1 працював водієм пасажирського тролейбусу з 25.05.2001 (наказ № 123-к від 25.05.2000) по 10.12.2001 (наказ 209-к від 10.12.2001), а згідно записів трудової книжки заявник працював з 25.05.2000, тому до пільгового стажу зарахований період з 25.05.2001 по 10.12.2001. Згідно вищезазначеної довідки ОСОБА_1 до загального та пільгового стажу роботи зарахований період роботи з 25.05.1994 по 02.06.2008 та врахована заробітна плата за відповідний період. Однак, не зараховані наступні періоди: з 21.01.2009 по 12.12.2009, з 14.12.2009 по 10.12.2010, з 01.02.2011 по 29.12.2011, з 26.01.2012 по 13.12.2012, з 15.01.2013 по 21.09.2013, з 29.11.2013 по 03.11.2014, з 20.11.2014 по 26.09.2015 та з 31.10.2015 по 11.05.2017 в ДУП м. Москви "Мосгостранс" Західно - Східного філіалу, оскільки угодою врегульовано лише питання обчислення стажу та заробітної плати при призначенні пенсії та відповідно до нашого законодавства перерахунок пенсії проводиться пенсіонерам, які працювали та сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України.

За змістом статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1788-XII) пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

13 березня 1992 року в місті Москві підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно із ст. 6 вказаної Угоди, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

У статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

ОСОБА_2 від 22.12.2018 № 84/0/249-18 підтверджено, що Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 діє на даний час і поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Також у цьому листі, який надано на запит ОСОБА_1, указано, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території будь - якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

У контексті наведеного суд відмічає, що в липні 2018 року позивач звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про переведення із одного виду пенсії на інший. При цьому заява про призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положень Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 ОСОБА_1 подана вперше.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

За наведених обставин, суд критично оцінює твердження відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи після призначення пенсії по інвалідності за межами України.

Разом з цим, суд ураховує, що відповідно до положень частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Приписами статті 114 Закону № 1058-IV врегульовані умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Частиною першою вказаної статті Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу:

для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 вказаного Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно із положеннями п. 22 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що єдиною підставою для визначення трудового стажу є трудова книжка, а у разі її відсутності або відповідних відомостей у ній уточнюючі довідки або рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Отож, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

У світлі наведених правових норм суд відмічає, що трудова книжка серії БТ-І № 7830040, оформлена на ім'я ОСОБА_1 містить запис № 36 від 25.05.2000 про зараховування його на роботу водієм в 6-й тролейбусний парк тролейбуса 2 класу на підставі наказу 123к від 25.05.2000. Запис № 37 від 10.12.2001 свідчить про звільнення позивача з роботи.

Періоди роботи позивача водієм тролейбуса з 21.01.2009 по 12.12.2009, з 14.12.2009 по 10.12.2010, з 01.02.2011 по 29.12.2011, з 26.01.2012 по 13.12.2012, з 15.01.2013 по 21.09.2013, з 29.11.2013 по 03.11.2014, з 20.11.2014 по 26.09.2015 та з 31.10.2015 по 11.05.2017 також відображені у трудовій книжці ОСОБА_1 Також трудова книжка має записи щодо переведення із 6-го тролейбусного парку до філіалу Західно - Східний ДУП "Мосгостранс".

На підтвердження роботи водієм тролейбуса позивача, окрім копії трудової книжки, надано довідки ДУП м. Москви "Мосгостранс" Західно - Східного філіалу (а.с. 24-26).

За наведених обставин, а також ураховуючи те, що матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, суд приходить до висновку, що наведеними відомостями в трудовій книжки стверджується факт роботи позивача водієм пасажирського тролейбуса, який є достатньою підставою для підтвердження вказаного стажу та зарахування періоду роботи під час призначення пенсії на пільгових умовах.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне, з метою відновлення порушених прав позивача, визнати протиправним і скасувати рішення Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.07.2018 про відмову позивачу в переході на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, починаючи з 17 липня 2018 року, зарахувавши до загального та страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки серії БТ-1 №7830040 від 21 серпня 1984 року, зокрема з 25.05.2000 до 10.12.2001, з 21.01.2009 по 12.12.2009, з 14.12.2009 по 10.12.2010, з 01.02.2011 по 29.12.2011, з 26.01.2012 по 13.12.2012, з 15.01.2013 по 21.09.2013, з 29.11.2013 по 03.11.2014, з 20.11.2014 по 26.09.2015 та з 31.10.2015 по 11.05.2017, та врахувати заробітну плату за відповідні періоди, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Одночасно суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними відмов Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладених в листах від 09 серпня 2018 року №10496/03.2 та від 28 вересня 2018 року №12533/03.2, щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, позаяк внаслідок визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 24.07.2018 права позивача є відновленими.

Також суд залишає без задоволення позовні вимоги щодо визнання розміру пенсії на пільгових умовах як передчасні, позаяк обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Права позивача в частині нарахування та виплати пенсії не у повному розмірі на час розгляду даної справи не порушені, оскільки нарахування та виплата пенсії ще не проведено, спір між сторонами щодо невідповідності розміру призначеної пенсії ще не виник, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити частково.

В силу приписів ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,10002, РНОКПП: НОМЕР_1) до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м.Житомир,10003, ) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.07.2018 про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, починаючи з 17 липня 2018 року, зарахувавши до загального та страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки серії БТ-1 №7830040 від 21 серпня 1984 року, зокрема з 25.05.2000 до 10.12.2001, з 21.01.2009 по 12.12.2009, з 14.12.2009 по 10.12.2010, з 01.02.2011 по 29.12.2011, з 26.01.2012 по 13.12.2012, з 15.01.2013 по 21.09.2013, з 29.11.2013 по 03.11.2014, з 20.11.2014 по 26.09.2015 та з 31.10.2015 по 11.05.2017, та врахувати заробітну плату за відповідні періоди, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко