Справа № 672/1774/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/1774/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шинкоренко С.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

22 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2019 року (прийняте у м. Городок) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 20.12.2018 звернувся із адміністративним позовом до Городоцького районного суду Хмельницької області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №910272 від 12.12.2018 та закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 25.01.2019 позов задоволено частково.

Скасовано постанову від 12.12.2018 серії ДПО18 №910272 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_2 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. в зв'язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що позивачем не було надано, а судом І інстанції не було встановлено жодних доказів його невинуватості. Також надав копію відеозапису та просить врахувати неможливість його подання суду першої інстанції.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

12.12.2018 поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Куцим Д.О. складено постанову серії ДПО18 №910272 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_2

Згідно вказаної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що останній 12.12.2018 о 15.18 год. на невстановленому відрізку автодороги Р-50, (м. Городок- с. Пільний Олексинець) керував транспортним засобом марки Фольксваген Каді д/н НОМЕР_1, з вимкненим світлом фар в денну пору доби за межами населеного пункту, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушень вимог ч. 2 п. 9.8 ПДР України, а доводи про зворотне є безпідставними твердженнями відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 9.8 ПДР вказано, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з порушенням ПДР, а саме, за керування автомобілем із не увімкненим ближнім світлом фар.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення скаржником додано до апеляційної скарги відеозапис, проте із вказаного відеозапису неможливо ідентифікувати автомобіль який проїхав без увімкненого світла фар, оскільки на вказаному відеозаписі не видно номерного знаку автомобіля та не прослідковуються подальші дії працівників поліції, на наданому відеозаписі відсутні докази того, що працівниками поліції зупинено саме той автомобіль, що зафіксований на відео та що водієм був саме позивач.

Крім того, в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Відтак, порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а.

Отже, доказів які б підтверджували правомірність прийнятої постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не надано.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно тверджень відповідача про те, що судом першої інстанції не залучено інспектора як співвідповідача у справі слід вказати, що інспектор є посадовою особою суб'єкта владних повноважень та діє від імені Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, при цьому, відповідач не позбавлений можливості уповноважити відповідного інспектора представляти інтереси в судах та надавати докази та пояснення від імені Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області.

Стосовно відмови судом першої інстанції у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції слід зазначити, що ст. 195 КАС України вказано, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні не пізніше ніж за п'ять робочих днів до судового засідання.

Проте, клопотання відповідача про розгляд справи призначеної на 16.01.2019 надійшло до суду в цей же день, що позбавляє суд можливості організувати проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

При цьому, статтею 286 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до яких, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача та на підставі тих доказів, що є у матеріалах справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.