Справа № 466/3256/18
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3256/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Лань М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Львові про скасування постанови,

установив:

02.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.04.2018 року серії БР№213569 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою від 07.05.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

18.05.2018 року позивачем усунуто недоліки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постанова у справах про адміністративні правопорушення є протиправною, оскільки інспектор виніс постанову в якій зазначив, що він керував автомобілем та порушив ПДР, а саме поїхав на заборонений знак - вїзд заборонено. Однак, пояснив інспектору, що проживає і зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 а тому має право їхати під такий знак. На підтвердження надав для огляду паспорт громадянина України з реєстрацією за цією адресою.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов з підстав, наведених у ньому, просить позов задовольнити. В останнє судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.102).

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП у судове засідання не прибув, 11.06.18 на адресу суду направи відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та проводити розгляд справи у відсутності представника /а.с.18-20/.

Ухвалою від 29.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Із змісту ст.5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 24.04.2018 року постановою серії БР №213569 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за порушення ПДР, який керуючи транспортним засобом Chery Tiggo 3, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу знаку 3.21 «В'їзд заборонено» ПДР.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

З оглянутого у судовому засіданні за участю позивача відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений за адресою Батуринська,4. Водій, зокрема не заперечував, що проїхав на заборонений знак 3.21 «В'їзд заборонено» ПДР та пояснював що проживає та зареєстрований за адресою вул.Батуринська,2.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу ІІІ пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, ,5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2. ч. 1, 2 і 3 ст. 122. ч. 1 ст. 123. ст. 124-1. ст. 125, 126. ч. 1. 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпAП.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

З оскаржуваної постанови (а.с.2) вбачається, що 24.04.18 приблизно о 18.05 ОСОБА_2 керував транспортним засобом Chery Tiggo 3, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку «В'їзд заборонено», чим порушив п. 3.21 ПДР.

У відповідності до ПДР дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено» забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою:

запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком;

організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9;

запобігання в'їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху

зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом не приймається до уваги пояснення позивача про те, що він вправі їхати під

дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», оскільки проживає на цій вулиці, т.я. згідно пояснень до розділу «Заборонні знаки» ПДР, не поширюється дія знаків: 3.1,3.2,3,21-3, 24,3.34 - на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами та: 3.1-3.8,3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Отже, складення постанови за цими правопорушенням суд вважає правомірним і таким, що відповідає вимогам законодавства.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій працівника патрульної поліції Аверіної О.Г., пов'язаних із винесенням постанови у справі про адміністративні правопорушення серії БР №213569 від 24.04.18 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив :

у позові ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Львові

про скасування постанови від 24.04.18 серії БР №213569 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн. - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 18.02.2019.

Суддя П. С. Невойт