Справа № 620/4293/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Чернігів Справа № 620/4293/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зарахуванні позивачу періоду навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» (далі навчальний заклад) за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 до загальної вислуги років, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок загальної вислуги років позивача на момент проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 21.06.2008 по 20.06.2018 враховуючи період навчання у навчальному закладі за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 до загальної вислуги років та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заборгованості з усіх видів грошового забезпечення за період з 21.06.2008 по 20.06.2018, яка виникла внаслідок зарахування до загальної вислуги років періоду навчання у навчальному закладі за період з 31.08.2003 по 15.07.2007.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не зараховано у вислугу років військової служби період навчання у вищому навчальному закладі. Зазначає, що неврахування відповідачем у вислугу років позивача періоду навчання значно зменшило розмір грошового забезпечення позивача, чим порушено його право на вільне володіння своїм майном (грошовими коштами).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

14.01.2019 відповідачем, в межах встановленого строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду. Також вказує, що, позивача було зараховано на денну форму навчання до навчального закладу з 31.08.2003 на 4 роки, студентом першого курсу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», як особу, яка успішно витримала вступні випробування і пройшла за конкурсом. Тобто, в період з 31.08.2003 по 15.07.2007 позивач був зарахований студентом до вищого навчального закладу та не призначений на посаду «курсант». Позивач навчався в інституті за програмою « 4+1», тобто 4 курси навчання ОСОБА_1 мав правовий статус студента вищого навчального закладу, а 5 курс навчання ОСОБА_1 призначений на посаду «курсант», а тому позивачу зараховано загальний стаж військової служби 10 років та стаж військової служби на посаді «курсант» - 10 місяців 8 днів. День зарахування на навчання студентом вищого військового навчального закладу не є в розумінні приписів Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби, як наслідок відсутні підстави для перерахунку та виплати з усіх видів грошового забезпечення за період з 21.06.2008 по 20.06.2018 з урахуванням до загальної вислуги років періоду навчання в університеті.

Поза межами встановленого строку позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач має право на зарахування до вислуги років період навчання у вищому навчальному закладі.

06.02.2019, в межах встановленого строку, відповідачем подано заперечення, в яких зазначено, що відповідь на відзив позивачем складена з порушенням термінів визначених статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не підлягає розгляду. Відповідач підтримує наданий до суду відзив в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач в період з 31.08.2003 по 15.07.2007 навчався у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут» та отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Інформаційна безпека» та здобув кваліфікацію бакалавра інформаційної безпеки, що підтверджується дипломом та додатком до нього (а.с.20-22).

21.06.2008 позивач закінчив вищий навчальний заклад та отримав повну вищу освіту, диплом спеціаліста (а.с.23-25).

Згідно витягу з наказу (по стройовій частині) від 20.06.2018 № 132 позивача, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 19.05.2018 № 109 з військової служби у запас за підпунктом «а» відповідно до частини 6 статті 26 з урахуванням підпункту «і» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з закінченням строку контракту з 20.06.2018 виключено зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення (а.с.15).

27.09.2018 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 з заявою щодо врахування при обчисленні вислуги років період навчання (з 31.08.2003 по 21.06.2008) у вищому навчальному закладі та внести відповідні зміни до його особової справи (а.с.16).

Листом від 11.10.2018 позивачу направлено відповідь, у якій зазначено, що особова справа позивача після звільнення з військової служби у запас передана на зберігання до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату. З метою вирішення по суті заяви позивача від 27.09.2018 відповідачем направлено запит до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату (а.с.17).

В листі Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 31.10.2018 № 3592, адресованого в/ч НОМЕР_1 зазначено, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. В той же час відповідно до п. 11 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2018 № 389 перерахунок вислуги років не належить до компетенції районних (міських) військових комісаріатів (а.с.19).

Листом від 13.11.2018 № 1074 в/ч НОМЕР_1 повідомила позивача, що оскільки його особова справа зберігається в Чернігівському об`єднаному міському військовому комісаріаті, в/ч НОМЕР_1 не має правових підстав та можливості здійснити перерахунок вислуги років та внести будь-які зміни до особової справи (а.с.18).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи позивач про порушення своїх прав дізнався 13.11.2018, а з позовом до суду звернувся 27.12.2018, тобто понад місячний строк.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

В даному випадку, необхідно зауважити на рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», згідно якого, правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

В рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зважаючи на не значний пропуск строку звернення до суду (14 днів) суд вважає, що застосувавши норму ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України порушить право позивача на доступ до правосуддя.

Так, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» створений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 269 від 22.03.2001 на базі Київського військового інституту управління і зв`язку та Військового інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», готує висококваліфікованих фахівців у галузі телекомунікацій та інформатизації.

Згідно п. 1.3 Положення про вищі військові навчальні заклади Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.06.2004 № 221 до вищих військових навчальних закладів відносяться військові університети, військові академії, військові інститути, військові коледжі.

Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Закону військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлюються такі види військової служби, у тому числі, військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) початком проходження військової служби вважається, у тому числі, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу для громадян, які не проходили військову службу та військовозобов`язаних.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Міністром оборони України видано наказ від 07.06.2018 № 260 про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок).

Відповідно до розділу 4 Порядку військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків;

від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами).

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, у тому числі, до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що період навчання у вищих навчальних закладах зараховується до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил України, як наслідок відповідачем протиправно не зараховано позивачу період навчання у вищому навчальному закладі, а саме з 31.08.2003 по 15.07.2007 до стажу військової служби.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача у зарахуванні позивачу періоду навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 до загальної вислуги років та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок загальної вислуги років позивача на момент проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 21.06.2008 по 20.06.2018 враховуючи період навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 до загальної вислуги років.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заборгованості з усіх видів грошового забезпечення за період з 21.06.2008 по 20.06.2018, яка виникла внаслідок зарахування до загальної вислуги років періоду навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 розцінюється судом, як позовною вимогою на майбутнє та є безпідставною, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що права позивача на час розгляду даної справи не порушені, оскільки перерахунок вислуги років ще не проведено, а суд не може під час прийняття постанови вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 352,40 грн.

Також позивач зазначає про понесені ним судові витрати у зв`язку з розглядом справи в розмірі 3000,00 грн (оплата послуг надання правової допомоги адвокатом), при цьому будь-яких доказів сплати коштів за надані послуги позивачем не надано, в зв`язку з чим останні стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у зарахуванні ОСОБА_1 періоду навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 до загальної вислуги років.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок загальної вислуги років ОСОБА_1 на момент проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 21.06.2008 по 20.06.2018 враховуючи період навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за період з 31.08.2003 по 15.07.2007 до загальної вислуги років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 25.02.2019.

Суддя О.М. Тихоненко