Справа № 805/3686/15-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року

Київ

справа №805/3686/15-а

адміністративне провадження №К/9901/28011/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби
на постановуДонецького окружного адміністративного суду від 13.10.2015 (суддя: О.С.Маслоїд)
та ухвалуДонецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 (колегія суддів у складі: О.О. Чебанов, І.В. Сіваченко, О.О. Шишов)
у справі №805/3686/15-а
за позовомПриватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Комсомольське рудоуправління» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (надалі відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2015 № /372/10/28-03-41 з податку на додану вартість.

Позов мотивований тим, що завищення відбулось у зв'язку із ненаданням контрагентом позивача ДП «Донецька залізниця» податкової декларації з податку на додану вартість (надалі ПДВ) до відповідного податкового органу. Проте, позивач має у наявності усі необхідні первинні та інші документи щодо підтвердження реальності здійснених господарських операцій та не повинен відповідати за дії свого контрагента. Крім цього, до визначеної суми у спірному рішенні відповідач неправомірно включив суму, що була нарахована йому іншим податковим повідомленням-рішенням, яке скасовано у судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2015, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016, адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем з контрагентом, підтверджується первинними документами.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини, що мають значення для вирішення справи, судами з'ясовані неповно.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 18.05.2015 позивачем подана податкова декларація з ПДВ за квітень 2015 року, у якій зазначена загальна сума податкового кредиту 5256356 грн., серед яких 15867 грн. сума податкового кредиту по господарським операціям з ПАТ «Донецька залізниця».

Відповідачем була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з ПДВ щодо правомірності нарахування суми податкового зобов'язання за квітень 2015 року, за результатами якої складений акт перевірки від 19.06.2015 № 235/28-03-41-00191827.

У акті перевірки зазначено, що згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобов'язань ДП «Донецька залізниця» за квітень 2015 року становить 0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за квітень 2015 року від ДП «Донецька залізниця» до СДПІ з обслуговування ВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів області не подано та не задекларовано свої податкові зобов'язання. У разі невідображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає права на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента.

Згідно висновків акта перевірки, встановлено порушення позивачем п.п. 198.1. п. 198.6. ст. 198. п. 200.1, п. 200.4. ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за квітень 2015 року на суму 15 867 грн. та з урахуванням завищення від'ємного значення, що включається до складу податкового періоду поточного звітного (податкового) періоду на 176886 грн. та від'ємного значення, що включається до складу податкового періоду поточного звітного (податкового) періоду завищено у розмірі 192 753 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем 10.07.2015 було прийняте податкове повідомлення-рішення № /372/10/28-03-41, яким позивачеві зменшена сума від'ємного значення ПДВ за квітень 2015 року у розмірі 192753 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 176886 грн. це сума зменшення від'ємного значення ПДВ позивачеві згідно податкового повідомлення-рішення від 09.06.2015 № /3412/10/28-03- 41 за березень 2015 року. Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у судовому порядку та скасовано рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2015 по справі № 805/2482/15-а.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту та від'ємного значення, внаслідок проведення операцій зі спірним контрагентом.

Поруч з цим, судами правильно взято до уваги, що в обґрунтування зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються лише на недекларуванні ДП «Донецька залізниця» податкових зобов'язань. Під час перевірки не досліджувались первинні документи позивача.

З огляду на встановлені судами обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв'язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит та від'ємне значення не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

.........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду