Справа № 308/1854/19
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1854/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

представника позивача Жила Л.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Гнатьо В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 лютого 2019 року о 11 год. 30 хв. громадянин Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби «Тиса» під час здійснення прикордонного контролю потягом №8861 сполученням «Київ-Кошице», при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку по паспортному документу, який не належить пред`явнику.

У відповідача відсутні будь-які документи, що посвідчують особу та підтверджують законність його перебування на території України. В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями іноземець вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
На підставі наведеного позивач просить затримати громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року о 11 год. 30 хв. відповідач - громадянин Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби «Тиса» під час здійснення прикордонного контролю потягом №8861 сполученням «Київ-Кошице», при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку по паспортному документу, який не належить пред`явнику.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому його було затримано у відповідності до вимог ст. 263 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 15.02.2019 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 15.02.2019 року, протоколом вилучння (тимчасове затримання) паспортного документу, актом приймання-передавання паспортного документа від 15.02.2019 року.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки про звернення за захистом в Україні за №0008858 від 26.03.2018 року відповідач громадянин Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався за захистом в Україні, дана довідка була дійсна до 25.09.2018 року.

Докази повторного звернення відповідача за захистом в Україні в матеріалах справи відсутні.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства, чим фактично спростовуються доводи апелянта про його незаконне поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому в розглядуваному випадку вони користуються пріоритетом у застосуванні.

Згідно з положеннями ч. ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

У даному випадку фактичні обставини справи розцінюються судом як такі, що унеможливлюють ідентифікацію іноземця чи особу без громадянства, оскільки позивач на відповідний запит не отримав інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Крім того, доказів здійснення позивачем процедури видворення відповідача судом не здобуто, натомість, органом охорони державного кордону проводиться процедура ідентифікації відповідача, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, за відсутності в останнього документа, що дає право на виїзд з України, а також за неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Разом з тим, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення та відповідача слід затримати з метою забезпечення ідентифікації на строк до шести місяців.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву - задовольнити.

Затримати громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації на строк шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Лемак О.В.