Справа № 534/2233/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2019 року

Київ

справа №534/2233/16-а

адміністративне провадження №К/9901/23667/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 534/2233/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області, прийняту 13 травня 2017 року у складі судді Куц Т.О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, прийняту 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Бондара В.О., суддів Калитки О.М., Калиновського В.А.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить визнати дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішення від 04 листопада 2016 року № 247 неправомірними і скасувати та зобов'язати відповідача, у відповідності до положень статті 37 Закону України «Про державну службу» з 01 січня 2008 року здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії, включивши до складу заробітної плати, що була обрахована для призначення пенсії, розміри індексації грошових доходів, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та грошової допомоги всього на загальну суму 10026, 54 грн. та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму пенсійних виплат за період з 01 січня 2008 року по день проведення остаточних розрахунків з урахуванням фактично виплачених сум пенсій за цей же період.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області неправомірними, рішення від 04 листопада 2016 року № 247 скасовано.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу» (з наступними змінами та доповненнями , в редакції, що діяла на день призначення пенсії) з 01 січня 2008 року, здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії в розмірі 90 %, та з урахуванням вимог постанови КМУ від 06 лютого 2008 року № 34 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ», включивши до складу заробітної плати, що була обрахована для призначення пенсії, розміри індексації грошових доходів, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань грошової винагороди та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму пенсійних виплат за період з 01 січня 2008 року по день проведення остаточних розрахунків з урахуванням фактично виплачених сум пенсій за цей період.

У іншій частині позову відмовлено.

Як встановлено, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та з 09 квітня 2012 року, отримує пенсію відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу».

03 січня 2008 року для призначення пенсії позивачем надано довідку про заробіток для обчислення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», в якій відсутні дані про отримані позивачем сум індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди.

01 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 21 жовтня 2016 року, що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», де вказано складові заробітної плати за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року.

Рішенням Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 04 листопада 2016 року № 247 ОСОБА_2 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Позивач, не погоджуючись з вказаною відмовою, звернувся до суду.

Суди дійшли висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги за період з 01 січня 2008 року.

У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування судових рішень та відмову у позові.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити скаргу без задоволення у зв'язку з її необґрунтованістю.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково.

Суд вважає правильним висновок судів відносно того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, в статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначаються виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач вказує на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу оскільки на час звернення позивача щодо перерахунку пенсії відповідні норми законодавства, які дають підстави для перерахунку, вже не діяли.

Проте, вказані доводи відповідача не можна визнати обґрунтованими.

Дійсно, з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Разом з тим, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій.

Проте, спір у цій справі виник не щодо наявності чи відсутності у позивача права на черговий перерахунок пенсії, а щодо порушення законодавства при призначенні пенсії.

У цьому випадку, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії використовується як спосіб відновлення порушеного права, у зв'язку з тим, що при призначенні пенсії позивачу протиправно не було враховано усі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 99 КАС України (в редакції діючій до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини другої цієї статті позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Отже, даний спір повинен розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. Підстав для поновлення строку звернення до суду, які б можна було вважати поважними, позивачем не наведено.

З огляду на вищевказане, з урахуванням часу звернення з позовом до суду (08 грудня 2016 року), що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, позовні вимоги позовні вимоги за період з 01 січня 2008 року по 06 червня 2016 року включно належить залишити без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 та 19 травня 2015 року (справи №№ 21-180а15, 21-168а15 відповідно), а також від 08 червня 2016 року (справи № 21-174а16).

Що стосується позовних вимог, які заявлені в межах строку звернення до суду, то вони є обґрунтованими, проте лише у частині, що стосується періоду з 01 листопада 2016 року, тобто дати, коли ОСОБА_2 подала до пенсійного органу довідку від 21 жовтня 2016 року, де вказано усі складові заробітної плати.

Таким чином, у задоволенні позову в частині, що стосується періоду з 07 червня 2016 року по 31 жовтня 2016 року належить відмовити, оскільки у пенсійного органу були відсутні дані, де вказано усі складові заробітної плати позивача.

Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено що, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Аналогічні наслідки пропуску строку також були передбачені статтею 100 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року, що була чинною на момент подання позовної заяви).

Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 344, 350, 354 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог за період з 01 січня 2008 року по 31 жовтня 2016 року включно та ухвалити у цій частині нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01 січня 2008 року по 06 червня 2016 року включно - залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 07 червня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно відмовити.

В решті постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду