Справа № 2340/3477/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3477/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представників відповідача Бурковської О.М.,

Протопоп О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року (повний текст рішення складено 25.10.2018, суддя Гайдаш В.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на службі, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 31.07.2018 №54-к про звільнення позивача з посади завідувача сектору інформаційного забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ апарату районної державної адміністрації;

- зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді завідувача сектору інформаційного забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ апарату районної державної адміністрації, а у випадку змін в структурі апарату забезпечити позивача іншою роботою з урахуванням її професійних та кваліфікаційних навичок;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що запис у трудовій книжці позивача свідчить, що причиною звільнення було скорочення, але про скорочення ОСОБА_3 попереджена не була,а зміст наказу про звільнення, в якому причиною звільнення вказано зміну в структурі апарату районної державної адміністрації, суперечить запису в трудовій книжці, оскільки в такі підставою для звільнення вказано заяву позивача. Також, апелянт вказує, що суд залишив поза увагою те, що були створені нові посади, які позивач могла займати за своїм фахом.

28.01.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, 31.05.2018 позивача ознайомлено з повідомленням про зміну істотних умов державної служби в зв'язку з виведенням сектору інформаційного забезпечення зі структури апарату райдержадміністрації та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, яка не потребує спеціальної освіти та відповідає кваліфікації позивача. Оскільки позивач у письмовій формі заявою від 31.07.2018 відмовився на таке переведення, відповідачем правомірно було винесено оскаржуваний наказ 31.07.2018 №54-к.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку позивача та її представника, думку представників відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що листом від 08.05.2018 №162/01-34 Корсунь-Шевченківська районна державна адміністрація повідомила первинну профспілкову організацію Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, що з 01.08.2018 плануються зміни в структурі апарату райдержадміністрації, в результаті змін в структурі апарату будуть виведені посади, зокрема, завідувача сектору інформаційного забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ апарату районної державної адміністрації та повідомлено про можливе вивільнення та переведення, зокрема, позивача, про що буде попереджено працівників про вивільнення, зміну істотних умов праці та запропоновано наявні вакантні посади для переведення.

Відповідно до протоколу засідання профспілкової організації Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 15.05.2018 №6, вирішено звернутись до голови райдержадміністрації з пропозицією при зміні структури апарату райдержадміністрації запропонувати позивачу за наявності рівнозначну посаду, або посаду з урахуванням її професійних та кваліфікаційних навичок.

29.05.2018 Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №185 «Про зміну структури апарату районної державної адміністрації», згідно п. 1 якого вирішено вивести з 01.08.2018 зі структури апарату райдержадміністрації сектор інформаційного забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ апарату районної державної адміністрації.

31.05.2018 ОСОБА_3 ознайомлено з повідомленням про зміну істотних умов державної служби в зв'язку із виведенням сектору інформаційного забезпечення зі структури апарату райдержадміністрації та запропоновано їй посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації.

Позивач заявою від 31.07.2018 відмовилась від такого переведення через невідповідність вищевказаної запропонованої посади її освіті та кваліфікації.

Наказом Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 31.07.2018 №54-к звільнено позивача з посади завідувача сектору інформаційного забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ апарату районної державної адміністрації.

Вважаючи таке звільнення протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 43 Закону №889-VIII, підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Частиною 3 ст. 43 Закону №889-VIII визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Порядок переведення державних службовців регулюється ст. 41 Закону України «Про державну службу».

Так, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону №889-VIII переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

З системного аналізу зазначених статей Закону України «Про державну службу» вбачається, що нормативне регулювання переведення державного службовця, що передбачене ст. 41 Закону України «Про державну службу», застосовується також і при переведенні на іншу посаду в зв'язку зі зміною істотних умов державної служби.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 41, 43 Закону України «Про державну службу», у випадку зміни істотних умов державної служби державний службовець може бути переведений без конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду лише за його згодою, про що має бути подана відповідна заява.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону, яка визначає як підставу припинення державної служби незгоду державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, 31.05.2018 позивача ознайомлено з повідомленням про зміну істотних умов державної служби в зв'язку із виведенням сектору інформаційного забезпечення зі структури апарату райдержадміністрації та запропоновано їй посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, однак позивач заявою від 31.07.2018 відмовилась від такого переведення через невідповідність вищевказаної запропонованої посади її освіті та кваліфікації.

Посилання позивача на посадову інструкцію головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, яка затверджена розпорядженням від 19.04.2017 №157 (а.с. 68-71), згідно п. 1.3 якого, на посаду головного спеціаліста призначається особа, яка має освіту відповідного прямування - не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до наданої Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією копії посадової інструкції головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, затвердженої 01.03.2018 першим заступником голови райдержадміністрації (а.с. 106), головний спеціаліст повинен мати вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого бакалавра або бакалавра, без вимог до стажу роботи (п. 5 Розділу І).

Щодо доводів апелянта про те, що згідно запису в трудовій книжці, її було звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв'язку із скороченням, а не за зміною істотних умов державної служби, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 87 Закону України «Про державну службу» визначено підстави для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, серед яких п. 1 передбачено скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Пункт 6 частини 3 статті 83 та пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» визначають припинення державної служби за однакових підстав, а саме скорочення чисельності або штату державних службовців (що є підставою для зміни істотних умов відповідно до ст. 43 Закону України «Про державну службу»).

Зазначені норми регулюють одні і ті самі відносини, відрізняється лише суб'єкт, який є ініціатором звільнення.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим оскаржуваний наказ відповідача від 31.07.2018 №54-к є правомірним та скасуванню не підлягає.

Оскільки інші позовні вимоги позивача є похідними від позовної вимоги щодо скасування наказу від 31.07.2018 №54-к «Про звільнення ОСОБА_3.», тому вказані позовні вимоги також не підлягають до задоволення, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі про те, що її звільнено лише на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», колегія суддів звертає увагу, що наказом керівника апарату від 31.07.2018 №54-к «Про звільнення ОСОБА_3.» позивача звільнено з посади відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої, абзацу 2 частини третьої, частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв'язку зі змінами у структурі апарату райдержадміністрації та припинено державну службу.

Що стосується зауважень позивача в апеляційній скарзі про те, що їй не запропонували посаду провідного спеціаліста відділу організаційної роботи та з питань управління персоналом апарату райдержадміністрації або посаду головного спеціаліста з питань внутрішнього аудиту апарату райдержадміністрації, колегія суддів бере до уваги доводи відповідача, в яких зазначено, що згідно з абзацом 1 частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю, а згідно з розпорядженням райдержадміністрації від 29.05.2018 №185 в зв'язку зі змінами в структурі апарату вивільнялось 2 особи, обом була запропонована інша робота «у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації» (частина третя статті 49-2 Кодексу законів про працю України), разом з тим, у частині другій статті 49-2 Кодексу законів про працю України вказано, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (див. ст. 42 Кодексу законів про працю України), у зв'язку з чим вимоги статей 49-2 та 42 Кодексу законів про працю України були враховані при переведенні на іншу роботу одного з вивільнених працівників, який письмово дав згоду на таке переведення (Так, посада провідного спеціаліста відділу організаційної роботи та з питань управління персоналу райдержадміністрації була запропонована провідному спеціалістові сектору інформаційного забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ апарату райдержадміністрації ОСОБА_7, яка також відповідно до розпорядження райдержадміністрації від 29.05.2018 №185 «Про зміну структури апарату районної державної адміністрації» підпадала під вивільнення у зв'язку зі змінами в структурі апараті райдержадміністрації).

Колегія суддів бере до уваги те, що райдержадміністрацією правомірно були враховані наступні переваги в залишенні на роботі ОСОБА_8: має на вихованні двох неповнолітніх дітей; має більший безперервний стаж державної служби.

Після ознайомлення з розпорядженням райдержадміністрації від 29.05.2018 №185 «Про зміну структури апарату районної державної адміністрації» (особистий підпис позивача про ознайомлення з ним від 29.05.2018), позивач знала про введення з 01.08.2018 нових посад в апараті райдержадміністрації, проте жодних письмових заяв про те, що вона бажає зайняти посаду провідного спеціаліста відділу організаційної роботи та з питань управління персоналом апарату райдержадміністрації до райдержадміністрації до 01.08.2018 року не надходило, що підтверджується і матеріалами справи.

Натомість, посада головного спеціаліста з питань внутрішнього аудиту (яка введена в структуру райдержадміністрації з 01.08.2018) має певні кваліфікаційні вимоги та спеціальну освіту, на відміну від посади головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, яка і була запропонована позивачу.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.О. Беспалов

Є.О. Сорочко