Справа № 826/14417/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

участю:

позивачів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

представника відповідача: - Косинської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Державне підприємство «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний Інститут міського господарства» про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України третя особа - Державне підприємство «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний Інститут міського господарства» про зобов'язання вчинити дії, в якому просили суд :

- зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України анулювати дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва адміністративно-житлового будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, позивачі звернулись із апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з наявних у матеріалах справи чисельних письмових звернень до різних державних органів та відповідей на них (а. с. 11-94) убачається, що позивачі достименно знали про наявність порушення своїх прав ще в 2008 році, проте вони не звертались до суду за захистом своїх прав у встановлені Кодексом адміністративного судочинства України строки.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі просять зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України анулювати дозвіл № 44 від 12.12.2007 року на виконання будівельних робіт із будівництва адміністративно-житлового будинку по АДРЕСА_1.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на той факт, що вважаючи, що виданий відповідачем дозвіл № 44 від 12.12.2007 року на виконання будівельних робіт із будівництва адміністративно-житлового будинку по АДРЕСА_1 є протиправним, позивачі, починаючи з 2008 року, звертались з письмовими запитами до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, замовника будівництва, Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, районної державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, різних правоохоронних органів.

Тобто, позивачі ще з 2008 року знали про виданий ДП «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства» дозвіл № 44 на виконання будівельних робіт, звертались за захистом своїх прав до компетентних органів, проте до суду з даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись лише 05.09.2018 року, тобто з порушенням встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку на звернення.

Посилання позивачів на той факт, що строк оскарження дозволу на виконання будівельних робіт має відраховуватись з 06.03.2018 року - день надання відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у м. Києві № 10/26-7/0603/10, якою позивачів було повідомлено про відсутність підстав для анулювання дозволу на виконання будівельних робіт № 44 від 12.12.2007 року (а. с. 80-81), не може братися колегією суддів до уваги з огляду на те, що, як зазначалось день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу.

Як правомірно наголошено судом першої інстанції, за практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 19 лютого 2019 року.