Справа № 540/2073/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 р.м. ОдесаСправа № 540/2073/18

Категорія: 2 Головуючий в І інстанції: Дмитрієва О.О.

Дата та місце ухвалення рішення: 26.10.2018 р. м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Олешківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Олешківської міської ради, у якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Олешківської міської ради № 577 від 30.03.2018 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року заявлений позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Залишаючи заявлений позов без руху, суд першої інстанції вказав на те, що поданий позов не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме: позивачем не надано доказів сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини; на підтвердження обставин справи позивачем не надано суду всіх доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги; не зазначено обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що останнім не було усунуто недоліки поданої заяви, у строк встановлений судом, що відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є підставою для її повернення.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України з огляду на викладене.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За правилами п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З наведених положень КАС України вбачається, що зазначена норма може застосовуватись лише у разі, коли суду достеменно відомо, що позивач знав про наявність недоліків позовної заяви та про встановлений строк для їх усунення, однак у передбачений строк та порядок не усунув такі недоліки позовної заяви. В іншому випадку повернення позовної заяви не може вважатися обґрунтованим та законним.

При цьому, за правилами ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Отже, усуваючи недоліки позовної заяви з використанням поштового засобу зв'язку позивач має враховувати, що відповідні матеріали мають бути передані ним на пошту у строк, встановлений судом, і в такому випадку цей строк не вважатиметься пропущеним.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року заявлений позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення без руху отримано позивачем 12.10.2018 року.

Таким чином, позивач мав усунути встановлені судом недоліки поданої заяви до 22.10.2018 року.

Зі змісту наявного в матеріалах справи конверту, в якому заявником направлялась на адресу суду заява про усунення недоліків поданої заяви, вбачається, що на виконання вимог ухвали суду про залишення без руху позовної заяви 22.10.2018 року на адресу суду позивачем було направлено заяву про усунення недоліків.

Тобто, на вимогу ухвали про залишення без руху поданої позовної заяви позивачем були направлені відповідні матеріали для виконання вказаної ухвали в межах строку визначеного судом - протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що заявником були направлені відповідні матеріали для виконання ухвали про залишення без руху поданої позовної заяви в десятиденний строк з дня отримання відповідної ухвали суду, як і вимагалось судом, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення поданої заяви, ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам ч.ч. 6, 9 ст. 120 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що однією з підстав для залишення заявленого позову без руху та в подальшому повернення поданого позову позивачу, стали висновки суду першої інстанції про те, що у спірному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору згідно представленого ним посвідчення учасника бойових дій, оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з позовом не про захист своїх прав, як учасника бойових дій. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору учасники бойових дій звільняються виключно у разі, коли беруть участь у справах, пов'язаних з порушенням їх прав, як учасників бойових дій, а не у справах з будь-яким предметом позову.

Проте, колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності ясності і недвозначності і правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65)).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частини перша статті 129 Конституції України). Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно буди доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C. G. Та інші проти Болгарії» («C.G. and others v.Bulgaria», заява № 1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI в першу чергу пов'язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки вказаного, проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв'язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

На думку колегії суддів звужене тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI не може вважатися обґрунтованим, а тому помилковою є відмова суду першої інстанції позивачу у задоволенні заяви про звільнення його, як учасника бойових дій, від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI з тих підстав, що заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги не пов'язані з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в силу положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI позивача звільнено від сплати судового збору, зокрема, за подання до суду позовної заяви.

Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті оскарженої ухвали було порушено норми процесуального права, а саме статей 160, 161 КАС України.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 11.10.2018 року у справі № 805/3957/17-а.

На підставі наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції, враховуючи межі розгляду судом апеляційної інстанції та його повноваження щодо перегляду ухвал суду першої інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, прийшов до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішення в установленому порядку питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Олешківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.02.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька