Справа № 754/10214/17
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.

Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо не включення до грошового забезпечення для обрахунку пенсії сум матеріальної допомоги; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 21.08.2016 року із включенням до грошового забезпечення матеріальної допомоги у розмірі 37463,20 грн., з урахуванням виплат, які здійснювались в цей період.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10 серпня 2017 року було відкрито скорочене провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними.

05 листопада 2018 року Деснянським районним судом м.Києва винесено ухвалу про залишення без руху позову ОСОБА_3, з підстав того, що зміст позову не містить і в ньому не викладено обставини та не зазначено докази, з яких виходив позивач зазначаючи в позові про те, що саме з 21.08.2016 року він отримує пенсію.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 повернуто, у зв'язку з не усуненням позивачем недоліків позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 19 грудня 2018 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду справи та порушив його права на розумний термін розгляду позову.

У судовому засіданні позивач просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 чт.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Положеннями п.1 ч.4 ст.169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 1 ст.160 КАС України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.п.5, 9 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваної ухвали та повернення позову слугувало те, що позивачем не зазначено у позові та не надано доказів, з яких останній виходив зазначаючи в позові про те, що саме з 21.08.2016 року він отримує пенсію.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначив, що крім дати звільнення у зв'язку з виходом на пенсію, а саме 21.08.2016 року, іншими датами щодо призначення йому пенсії він не володіє і у відповіді №16512/03 від 13.07.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві такої інформації не зазначено.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ст.ст.160, 161 КАС України не визначено обов'язку позивача посилатись на норму законодавства, що передбачає захист його прав, та подавати доказі на яких ґрунтуються його вимоги, у випадку їх відсутності.

Частиною 2 ст.180 КАС України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; роз'яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Таким чином, суд першої інстанції має достатньо процесуальних засобів, передбачених КАС України, для повного та всебічного з'ясування обставин справи, уточнення позовних вимог, витребування доказів, з метою винесення законного і об'єктивного рішення по справі.

Так, на виконання ухвали Деснянського районного суду від 05 грудня 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві було надано до суду копію пенсійної справи ОСОБА_3

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, отримавши матеріали пенсійної справи ОСОБА_3, мав можливість встановити дату призначення пенсії позивачу, та в разі встановлення необґрунтованості та безпідставності його доводів щодо призначення пенсії саме 21.08.2016 року відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів зазначає, що повернення позовної заяви з одних лише формальних підстав порушує принцип доступу до правосуддя, закладений в Конституції України, КАС України та судовій практиці Європейського Суду з прав людини.

До того ж, згідно частин 13, 15 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З огляду на вищезазначені обставини у сукупності, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_3, отже, оскаржувану ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 19 грудня 2018 року не можна визнати законною і обґрунтованою.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.242, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20.02.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В.Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І.Мєзєнцев