Справа № 826/3862/16
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 826/3862/16

адміністративне провадження № К/9901/15145/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції № 826/3862/16

за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Бєлової Л. В., Безименної Н. В., Желтобрюх І. Л.)від 10 листопада 2016 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), третя особа - ПАТ «Дельта Банк», в якому просила:

- визнати протиправним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині визнання нікчемною транзакцію (операцію) від 19 лютого 2015 року з перерахунку коштів в сумі 149000 грн. на поточний (картковий) рахунок № 3930 від юридичної особи ПрАТ «УПСК», що була здійснена з призначенням платежу «Позика згідно Договору № 50 від 19 лютого 2015 року без ПДВ», відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника ПАТ «Дельта Банк», якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського рахунку від 19 лютого 2015 року № 010-28803-190215.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що уповноваженою особою безпідставно не включено її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, оскільки у відповідача були відсутні підстави для визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк».

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

4. Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

5. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року задоволено клопотання представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зупинення провадження у справі; зупинено апеляційне провадження у справі № 826/3862/16 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. 21, 22, ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 02 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі № 826/3862/16 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

12. Станом на 22 лютого 2019 року відзиви або заперечення на касаційну скаргу від відповідачів та тертьої особи до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

13. При винесенні ухвали апеляційний суд виходив із необхідності зупинення апеляційного провадження до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (ст. 1 Закону) та має застосовуватися до спірних правовідносин.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- зупиняючи апеляційне провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок, який не доводить наявності об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного судочинства;

- сам лише факт посилання суду апеляційної інстанції на наявність відкритого конституційного провадження, не доводить неможливості розгляду справи у зв'язку з відсутністю визначення судом апеляційної інстанції обставин, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення;

- згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, у разі визнання неконституційними Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дія зазначеного Закону має поширюватись на права та обов'язки, що виникли до прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України;

- прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо конституційності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на спірні правовідносини не вплине;

- у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для зупинення провадження у цій справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. 21, 22, ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

16. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку конституційного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

17. Зазначена норма передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов'язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, тобто мають преюдиціальне значення для цієї справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у цій справі.

18. Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

20. Апеляційним судом встановлено, до правовідносин у цій справі підлягають застосуванню положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є чинним та діє на теперішній час.

21. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України (в редакції на час постановлення судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали) закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

22. Отже, прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо конституційності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на спірні правовідносини не вплине.

23. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 820/12127/15 (провадження № К/9901/14270/18), від 20 грудня 2018 року у справі № 808/8482/15 (провадження № К/9901/14320/18 та від 22 січня 2019 року у справі № 826/562/16 (провадження № К/9901/7478/18).

24. У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі.

25. Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

26. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню у зв'язку з порушенням норм процесуального права. При цьому Суд враховує те, що судом апеляційної інстанції поновлено апеляційне провадження у цій справі та 06 вересня 2017 року прийнято постанову про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року. У зв'язку з цим підстави для направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі № 826/3862/16 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб