Справа № 420/6015/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6015/18
Провадження № 2/522/156/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року Приморський районний суд міста Одеса
у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,
при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,
розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС України про визнання постанови протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 19.11.2018 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 20.11.2018 року справу було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Суддя матеріали позову отримала 21.12.2018 року. Ухвалою суду від 26.12.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.02.2019 року.
Вимоги адміністративного позову позивач обґрунтовує тим, що 25.05.2018 року, ним було ввезено на митну територію України, через пункт пропуску «Кучурган-Первомайськ» митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС автомобіль Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згаданий транспортний засіб був придбаний ним та групою волонтерів для волонтерської допомоги військовослужбовцям, які проходять службу у ООС, про що він і повідомив співробітникам митного посту при ввозі. Після цього автомобіль був ним поміщений до станцію технічного обслуговування для його ремонту та підготовки до експлуатації в зоні ООС. Довідок про потрапляння автомобілю до аварії чи інших обставин непереборної сили він не представляв оскільки автомобіль ним свідомо був поміщений на ремонт.

05 липня 2018 року під час пішого перетину ним державного кордону України, посадовою особою митного посту «Кучурган-Первомайськ» Одеської митниці ДФС було складено щодо нього протокол про порушення митних правил №1764/50000/18. Постановою заступника начальника Одеської митниці ДФС від 24.10.2018 року його притягнуто до відповідності за скоєння порушення митних правил передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Проте з даною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною. Посилався на те, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення його повідомлено не було, через що він не був присутній під час розгляду адміністративної справи посадовою особою Одеської митниці та не міг надати документи що свідчать про передачу ним та іншими волонтерами автомобілю Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 у якості волонтерської допомоги військовій частині НОМЕР_2 .

Копія постанови від 24 жовтня 2018 р. була ним отримана у Одеській митниці лише 09 листопада 2018 року, після чого він звернувся до суду.

У судове засідання 18.02.2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача Ігнатьєв Ю.О. (по ордеру серії ОД №201791 від 18.02.2019 року) надав до суду заяву, згідно якої вимоги адміністративного позову підтримав, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмового відзиву щодо позову не надав.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 205 КАС України).

Із урахуванням ч.1 ст. 205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності доказів належного сповіщення сторони відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 250 КАС України).

У зв`язку з цим датою складання повного тексту рішення є 25.02.2019 року.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до протоколу від 05.07.2018 р. у ході перевірки бази даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 26.05.2018 року ввіз на митну територію України в режимі «транзит» через пункт пропуску «Кучурган-Первомайськ» митний пост «Кучурган» Одеської митниці ДФС автомобіль марки Mitsubishi L200, VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 05.07.2018 року громадянином ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений. Ввезення цього транспортного засобу було оформлено співробітниками митного поста як у режимі транзит - транспортний засіб особистого користування.

Постановою заступника начальника Одеської митниці ДФС Передерій В.В. №1764/50000/18 від 24.10.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за частиною 3 статті 470 МК України та накладено штраф в розмірі 8 500 грн. У постанові зазначено що матеріали справи про порушення митних правил складено без присутності ОСОБА_1 ..

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт перший частини 1 статті 93 МК України передбачає, що транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Частина 1 статті 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до частини 3 статті 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Відповідно до п. 59 ст. 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортуваннятоварів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Пунктом 60 ст. 4 МК України передбачено, що транспортними засобами особистого користування є наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Як вбачається з технічного паспорту транспортного засобу Mitsubishi НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який ввозився ОСОБА_1 його вага складає 2830 кг.

Статтею 189 МК України передбачено що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Згідно пункту «а» ст. 1 «Конвенції про тимчасове ввезення», ратифікована 24.03.2004 р., тимчасове ввезення митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари, у тому числі транспортні засоби, умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари, у тому числі транспортні засоби, мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Згідно з п. «b» ст. 1 Додатка С до «Конвенції про тимчасове ввезення», комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Особа, яка возить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинна довести та надати посадовим особам митниці документи, що підтверджують здійснення діяльності на користь юридичної особи власника або користувача транспортного засобу, належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу, документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення, документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

Згідно пояснень представника ОСОБА_1 , наданих у позові, під час ввезення транспортного засобу на митну територію України позивачем було повідомлено, що згаданий транспортний засіб ввозиться ним для передачі у якості безоплатної волонтерської допомоги військовослужбовцям.

Згадане підтверджується і протоколом про порушення митних правил № 1764/50000/18 від 05 липня 2018 року, де зазначено що транспортний засіб ввозиться ОСОБА_1 транспортний засіб особистого користування, а не транспортний засіб комерційного призначення.

У матеріалах справи міститься протокол про порушення митних правил № 1764/50000/18, в якому вказано, що громадянин ОСОБА_1 перемістив на митну територію України в режимі «транзит» транспортний засіб особистого користування Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 .

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку що при ввозі ОСОБА_1 транспортного засобу особистого користування Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 у посадових осіб митного посту «Кучурган» не було правових підстав зазначати режим ввозу для транспортних засобів комерційного призначення транзит, оскільки він не є транспортом комерційного призначення за технічними характеристиками, та ОСОБА_1 документи що підтверджують його комерційне призначення не надавались.

Крім того, відповідно до п. 3 частини 1 ст. 1 Закону України «Про волонтерську діяльність» волонтерська діяльність є формою благодійної діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про волонтерську діяльність» від 19.04.2011 року № 3236-VI, волонтери надають волонтерську допомогу на базі організації чи установи, на підставі договору про провадження волонтерської діяльності, укладеного з такою організацією чи установою, або без такого договору. Волонтери можуть надавати волонтерську допомогу індивідуально, при цьому вони зобов`язані повідомляти отримувачів волонтерської допомоги про те, що вони не співпрацюють з організаціями та установами. Згідно частини 2 статті 10 Закону України «Про волонтерську діяльність» договір про надання волонтерської допомоги укладається в письмовій формі.

Із наведеного вбачається, що передача транспортного засобу за розглядуваних обставин повинна здійснюватися із оформленням відповідного акта прийому-передачі, із фіксацією всіх необхідних обставин.

Матеріали справи містять, наданий позивачем у якості доказу письмовий акт приймання-передачі волонтерської допомоги від 20.07.2018 р., з якого вбачається що військова частина НОМЕР_2 в особі командира частини підполковника ОСОБА_2 у якості безкоштовної допомоги прийняла від ОСОБА_1 транспортний засіб Mitsubishi L200, VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згадане на думку суду є належним доказом передачі ОСОБА_1 військовій частині НОМЕР_2 транспортного засобу Mitsubishi L200 для виконання завдань в зоні операції Об`єднаних сил за призначенням.

Із 06.09.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про гуманітарну допомогу» щодо оперативності прийняття рішень» від 16.07.2015 року № 640-VIII, згідно якого, до гуманітарної допомоги відносяться транспортні засоби, що надходять у період проведення антитерористичної операції для отримання і використання Збройними силами України, Національною гвардією України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною спеціальною службою транспорту, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України для забезпечення проведення антитерористичної операції.

Згідно з статтею 1 вказаного закону гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Отримувачем гуманітарної допомоги повинні бути - юридичні особи, яких зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги благодійні організації, створені у порядку, визначеному Законом України "Про благодійну діяльність та благодійні організації".

Відповідно до Порядку реєстрації отримувачів гуманітарної допомоги затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 39 реєстрації підлягають юридичні особи, зазначені в абзаці п`ятому статті 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», та міжнародні благодійні організації, їх філії та представництва, акредитовані в Україні як відокремлені підрозділи іноземних неурядових організацій, та установи, що зареєстровані в установленому законодавством порядку (далі - міжнародні організації).

Проте військова частина є військовим формуванням та одиницею постійної організації Збройних Сил України, і організаційно не може входити до передбачених Законом України "Про благодійну діяльність та благодійні організації" або Законом України «Про гуманітарну допомогу», через іншу мету створення та організаційно правову форму.

При цьому суд враховує, що суду надано акт, що відповідний автомобіль переданий військовій частині.

Згідно із ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами , висновками експертів , показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідачем не надані документи, якими підтверджується факт ввезення позивачем автомобіля комерційного призначення на митну територію України, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Тобто наявні обставини виключають можливість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Окрім того, згідно із ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як убачається зі змісту постанови, постанова була винесена у відсутності позивача. Доказів протилежного з боку представника відповідача суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Принцип презумпції невинуватості є обов`язковим для будь-яких суб`єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач Одеська митниця ДФС, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови із приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, суд вважає за необхідне скасувати постанову Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 1764/50000/18 від 24.10.2018 року, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Як зазначає позивач оскаржувану постанову від 24.10.2018 року він отримав 09.11.2018 року, із відповідним позовом звернувся до суду 19.11.2018 року, отже процесуальний строк звернення до суду з даним позовом ним не пропущений.
Керуючись ст. ст. 90, 95, 192, 458, 460, 469, 470, 486, 487, 494, 522, 526 МК України, ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 72, 77, 79, 123, 229, 242, 243, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Скасувати постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №1764/50000/18 від 24жовтня 2018року, за якою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 25.02.2019 року.
Суддя Л.В. Домусчі