Справа № 560/236/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/236/19
РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №186463-13 від 11.04.2018, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу марки Volkswagen моделі Touareg, 2014 року випуску, об'ємом 2967 куб. см. дизель, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ № 215020.

На думку позивача, належний йому автомобіль не є об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки середньоринкова вартість вказаного транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком у 2016 становила - 949 593,86 грн., що менше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 - 1033500 грн., а отже винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення №186463-13 від 11.04.2018 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 25.01.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін.

08.02.2019 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального провадження. За результатами розгляду поданого клопотання, суд у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовив відповідно до ухвали від 11.02.2019.

Від відповідача на адресу суду 08.02.2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб, який належить позивачу на праві власності, у 2016 є об'єктом та базою оподаткування за змістом ст. 267 Податкового кодексу України, а тому контролюючий орган самостійно визначив суму грошових зобов'язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб, оскільки згідно з податковим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з такого податку є контролюючі органи. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 27.06.2014 придбав транспортний засіб марки Volkswagen моделі Touareg, об'єм двигуна 2967 куб.см., шасі №WVGZZZ7PZED036935, пальне дизель, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ № 215020.

11.04.2018 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення №186463-13, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" за 2016 у розмірі 25000 грн.

Про дане податкове повідомлення-рішення №186463-13 від 11.04.2018 позивач дізнався, отримавши ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі №560/3973/18 за позовом Головного управління ДФС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу за 2016 в сумі 25000 грн.

Позивач не погодившись із прийнятим рішенням, звернувся в суд з цим позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

У відповідності до статті 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

Положеннями підпунктів 12.3.2, 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016, були внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VIII.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VIII в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік"), а тому 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500 грн.

Згідно до пункту 267.4 статті 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Окрім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи Рішення четвертої сесії Хмельницької міської ради від 27.01.2016, ставка транспортного податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Суд встановив, що податковий орган виносив спірне рішення у 2018 році, при цьому виставив податкове зобов'язання за 2016 рік, керуючись нормативною базою чинною станом на момент виникнення податкового зобов'язання - 01.01.2016.

Як зазначалося вище, станом на 01.01.2016, об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як зазначає позивач, згідно електронного калькулятора розміщеного на вищезазначеному офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкова вартість транспортного засобу марки Volkswagen моделі Touareg 3,0, внутрішнього згорання, дизель, 2014 рік випуску, тобто зазначеного згідно ідентичних параметрів автомобіля, який належав позивачу і є об'єктом оподаткування, становить 949593,86 грн., що не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Разом з тим, відповідно до ухвали від 25.01.2019, для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, суд витребував в Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформацію станом на 2016 рік про середньоринкову вартість автомобіля, марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, легковий універсал - В, номер шасі WVGZZZ7PZED036935, рік випуску - 2014, тип пального - дизель, об'єм циліндрів двигуна - 2967, розраховану відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.

Згідно відповіді Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 11.02.2016 №3805-05/5979-05, що вартість нового автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg 3,0, внутрішнього згорання, дизель, 2014 рік випуску, становила 840685,85 грн.

Cуд зауважує, що доказів того, що вартість автомобіля позивача перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 відповідачем не надано, так як і не надано доказів отримання відповідачем будь-якої інформації чи розрахунку щодо вартості автомобіля позивача тощо.

Таким чином, при визначенні податкового зобов'язання податковий орган не використав інформацію про автомобілі, яка розміщена на сайті Мінекономрозвитку, що вказує на безпідставність та протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 по справі № 820/3032/17 та від 07.06.2018 по справі № 803/104/17.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 267.6.1, 267.6.2, пункту 267.6 статті 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що податкове повідомлення - рішення №186463-13 від 11.04.2018 винесене в 2018 році, яким визначено податкове зобов'язання позивачу за період 2016 року, винесено з порушенням підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України, оскільки таке податкове повідомлення-рішення повинно бути винесено та направлено до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). При цьому базовий податковий (звітний) період відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, дорівнює календарному року.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, не довів правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання по транспортному податку та прийняття оскаржуваного рішення.

Дослідивши доводи позивача, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 186463-13 від 11.04.2018.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №186463-13 від 11.04.2018, яким визначене податкове зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 в сумі 25 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 лютого 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя ОСОБА_2