Справа № 215/3060/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року Справа № 215/3060/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
12.07.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради (далі - відповідач), в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду заяви позивача від 14.05.2018 р., згідно порядку ст.ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч.ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» і невжиття заходів для забезпечення непорушного права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на забезпечення для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму;
-притягти до адміністративної відповідальності і зобов'язати Державу Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг радипротягом 15-ти днів вжити заходи нормативно-правовим актом для забезпечення права на свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на забезпечення для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімумузгідно заяви від 14.05.2018р.;
-захистити права позивача бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 14.05.2018 р. та право викривати недоліки в роботі Держави Україна в особі голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг радидля впливу на поліпшення роботи установи, для відстоювання своїх прав та законних інтересів шляхом їх визнання окремим пунктом рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.07.2018 року адміністративну справу № 215/3060/18 передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14.05.2018 року він звернувся до голови Тернівської районноїу м. Кривий Ріг радиіз заявою, в якій просив відповідача діяти відповідно до вимог ст.ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч.ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» при розгляді попередніх заяв позивача. Позивач вважає, що відповідач не забезпечив його права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,на забезпечення для нього рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму, після звернення до відповідача, не вжив системи заходів, спрямованих на усунення правових та інших причин порушення права викривати недоліки в роботі відповідача для відстоювання своїх прав і законних інтересів, не попередив виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з цим правом і відсутністю необхідної позивачу інформації, а також, окремо не повідомив про дату, час та місце розглядуйого заяви від 14.05.18р. З огляду на що, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Крім того, позивач просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Щодо зазначеного клопотання суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 4 цієї статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:
1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;
2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Так, позивачем не надано жодних доказів, що свідчили б про неможливість розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаного клопотання.
Відповідно п. ч. 1 ст. 263 КАС Українисуд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та здійснити розгляд справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідач відзиву на позов не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови Тернівської районноїу м. Кривий Ріг радиіз заявою, в якій просив:
- розпорядженням залучити Національний антикорупційний комітет до проведення внутрішнього аудиту виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради в частині дотримання вимог антикорупційного законодавства, здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів і повідомити позивачу дату цього розпорядження та висновки, зроблені Національним антикорупційним комітетом;
- розпорядженням виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради гарантувати право позивача на одержання допомоги і забезпечення для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму відповідно до ст.ст. 46, 48 Конституції України, забезпеченням призначення допомоги копію якого надати позивачу для ознайомлення;
- провести службове розслідування і за перевищення посадових обов'язків, халатного ставлення до своїх обов'язків начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради притягнути до дисциплінарної відповідальності;
- додану заяву від 11.05.2018 р. направити до управління праці та соціального захисту населення і надати її номер реєстрації;
- розпорядженням належно оформити з позивачем трудові відносини з 14.05.2018 р. чим гарантовано забезпечити позивача загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у повному обсязі;
- вжити систему заходів для ОСОБА_1, спрямованих на забезпечення позивача загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, звернувшись до суду, Конституційного суду (установа судової влади) та до державної адміністрації Дніпропетровської області для вжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин не забезпечення позивача загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпеченням для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання;
- звернутися до Кабінету Міністрів України, як вищого органу виконавчої влади з проханням надати розпорядження відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 428 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 558 від 29.04.2004 р.» чи відповідає вона зазначеним в заяві позивача нормативно-правовим актам. Копію роз'яснення і звернення надати позивачу;
- повідомити вихідний номер звернень про оформлення трудових відносин фізичних осіб які надають соціальні послуги до відповідних державних установ, до суду, Конституційного суду і державної адміністрації Дніпропетровської області, для вжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальний та інших причин та Кабінету Міністрів України;
- надати довідку, де вказати страховий стаж за 2014-2018 р.р.;
- видати свідоцтво про загальнообов'язкове соціальне страхування і окремим листом пояснити які права та пільги втрачає позивач відповідно до відсутності такого свідоцтва та страхування;
- надати позивачу індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 і ОК-7 у 10 шт. до суду;
- надати запрошення для позивача, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви позивача від 14.05.2018 р. і додатка до заяви.
Відповідачем не надано до суду доказів здійснення розгляду заяви позивача та надіслання позивачу відповіді за результатами розгляду заяви.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя статті 3 Закону № 393/96).
Частинами шостою та сьомою статті 5 Закону № 393/96 визначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно із частинами третьою та четвертою статті 15 Закону № 393/96 відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Частиною першою статті 20 Закону № 393/96 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідачем не надано до суду доказів здійснення розгляду заяви позивача та надіслання позивачу відповіді за результатами розгляду заяви.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Виконавчого комітету Криворізької міської ради протягом 15-ти днів вжити заходи нормативно-правовим актом для забезпечення права на свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на забезпечення для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму згідно заяви від 14.05.2018р.суд зазначає наступне.
Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначення порядку реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлення випадків їх обмеження врегульовано Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382 (Закон № 1382).
Згідно статті 2 даного Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України, що визначено статтею 10 наведеного Закону.
Правила реєстрації місця проживання затверджені Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 (далі Правила).
Пунктом 9 Правил визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
Відповідно до пункту 11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
особа не подала необхідних документів або інформації;
у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;
звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Таким чином, Законом встановлено спеціальний порядок та умови реєстрації місця проживання громадян, вирішення таких питань не входить до компетенції виконкомів міських рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» громадяни мають право бути присутніми при розгляді їх заяв уповноваженими органами.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В адміністративному позові позивачем не ставиться питання про зобов'язання відповідача розглянути його заяву від 14.05.2018 року, при цьому, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене та з метою повного та ефективного захисту прав, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2018 року; про дату, час та місце розгляду заяви повідомити ОСОБА_1

Щодо позовних вимог про притягнення до адміністративної відповідальності голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; абохоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Порядок і підстави притягнення до адміністративної відповідальності і накладення адміністративних стягнень врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, розділом ІІІ якого визначено перелік органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, розмежовано їх компетенцію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, в частині позовних вимог про притягнення до адміністративної відповідальності голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради провадження у справі підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було сплачено судовий збір, оскільки позивач був звільнений від його сплати ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 року.

За положеннями ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов'язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Зобов'язати виконавчий комітет Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2018 року; про дату, час та місце розгляду заяви повідомити ОСОБА_1

В задоволенні решти вимог - відмовити.

В частині позовних вимог про притягнення до адміністративної відповідальності голови виконавчого комітету Тернівської районноїу м. Кривий Ріг ради - провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук